У Х В А Л А

і м е н е м у к р а ї н и

4 березня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Карпенко С.О., Остапчука Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про усунення перешкод у користуванні домоволодінням та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 24 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом уточненим у подальшому, в якому посилалась на те, що ОСОБА_4 з порушенням норм ДБН та санітарних норм на відстані 6,85 метрів від стін її житлового будинку улаштував на належній йому земельній ділянці, що межує з її земельною ділянкою, дві вигрібні ями, що призводить до замокання та руйнації будинку. Просила зобов'язати ОСОБА_4 засипати зливні ями, стягнути з відповідача майнову шкоду в розмірі 3693 грн і 5 000 грн - на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 5 травня 2014 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_4 засипати дві вигрібні ями розташовані на території домоволодіння АДРЕСА_1

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 3 693 грн на відшкодування майнової шкоди та 500 грн - на відшкодування моральної шкоди.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

У порядку розподілу судових витрат з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнено 3 092,42 грн судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 24 червня 2014 року рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 5 травня 2014 року змінено.

Зобов'язано ОСОБА_4 засипати одну вигрібну яму, розташовану на території домоволодіння АДРЕСА_1 на відстані 12,9 метрів до воріт будинку АДРЕСА_2

Стягнено з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 30 77,50 грн на відшкодування майнової шкоди, 1 468 грн - за проведення судової експертизи та 321,90 грн витрат по сплаті судового збору.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

На користь держави з ОСОБА_3 стягнено 243,60 грн судового збору, а з ОСОБА_4 - 9,86 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням судом норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_5 є власником Ѕ будинку АДРЕСА_3 співвласником іншої частини будинку є ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0591 га.

Відповідач ОСОБА_4 є власником житлового будинку НОМЕР_1, розташованого на цій же вулиці, на земельній ділянці, яка межує із земельною ділянкою ОСОБА_5

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 16 грудня 2009 року було зобов'язано ОСОБА_4 засипати вигрібні ями, розташовані на його земельній ділянці на відстані 2,7 м та 2,5 м від стін будинку ОСОБА_5, яке ОСОБА_4 виконано у 2010 році.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вважав доведеним, що на території домоволодіння ОСОБА_4 розміщено дві вигрібні ями, які улаштовані з порушенням санітарних та будівельних норм, та їх неправильна експлуатація призводить до замокання і руйнації стін будинку ОСОБА_3

Ухвалюючи нове рішення, апеляційний виходив з доведеності обставин щодо наявності однієї вигрібної ями, улаштованої з порушенням санітарних та будівельних норм, що призводить до замокання погребу та фундаменту житлового будинку позивача. Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розміру майнової шкоди, апеляційний суд дійшов висновку, що до вартості збитків (майнової шкоди) безпідставно включено суму податку на додану вартість, відповідно розподіливши судові витрати.

Такі висновки є правильними.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно роз'яснень, наданих судам у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах", при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з'ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об'єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Частиною 6 ст. 147 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st147> передбачено, що висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими ст. 212 цього Кодексу.

За повідомленням районного архітектора Новоодеської райдержадміністрації від 22 лютого 2013 року, при виїзді до житлового будинку АДРЕСА_1 встановлено факт самовільно побудованої надвірної вигрібної ями у дворі будинку НОМЕР_1 на відстані 8 метрів від вікон та 6 м від стіни будинку ОСОБА_3, що є порушенням норм та правил забудови присадибної земельної ділянки.

За висновком судової будівельно-технічної експертизи від 19 березня 2014 року, у дворі будинку АДРЕСА_1 виявлено одну вигрібну яму, улаштовану з порушенням будівельних та санітарних норм, для безпечного використання якої необхідно провести роботи із забезпечення водонепроникнення конструкцій та оформлення акта освідування випробування вигрібу на водонепроникнення у встановленому порядку.

Цим же висновком встановлено, що вірогідною причиною прояву надмірної вологості стін будинку ОСОБА_3 є несанкціоноване надходження підземних ґрунтових вод під конструкцію фундаменту внаслідок порушення правил улаштування вигрібної ями.

Ухвалюючи рішення, апеляційний суд із дотриманням норм ст.ст. 212-214, 315 ЦПК України врахував як дані судової будівельно-технічної експертизи, так і довідки районного архітектора, складені за результатами візуального обстеження земельної ділянки НОМЕР_1, на якій розташований належний ОСОБА_4 житловий будинок, та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову і зобов'язання його усунути порушення прав ОСОБА_3 як власника сусіднього будинку шляхом засипання вигрібної ями та відшкодування майнової і моральної шкоди; наданими позивачем і дослідженими судом апеляційної інстанції доказами наявність другої вигрібної ями не доведено.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2127/ed_2011_03_09/pravo1/T041618.html?pravo=1> суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при розгляді справи судом апеляційної інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, оскільки висновків судів не спростовують і зводяться до переоцінки доказів, їх належності та допустимості. Проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 24 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П.Касьян
Судді: В.І.Амелін В.П.Гончар С.О.Карпенко Д.О.Остапчук