АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22ц/774/1047/К/15 суддя Чайкін І.Б.
Категорія - 50 (I) Доповідач Бондар Я.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.

суддів: Зубакової В.П., Соколан Н.О.

при секретарі: Трофименко О.О.

за участі: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 31 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_5, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання, в якому просила стягнути на її користь аліменти на утримання їх сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від його заробітку на період навчання, тобто до 30.06.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що з 18.06.1988 року по 19.06.2003 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_2, від шлюбу вони мають двох синів ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. За рішенням суду відповідач з 2002 року сплачував аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини його доходів до повноліття старшого сина, тобто до 04.12.2006 року, та продовжував сплачувати аліменти на його утримання у звязку з продовженням навчання сина до досягненням ним 23-річного віку, до 04.12.2011 року. За рішенням суду від 09 лютого 2011 року відповідач сплачував аліменти у розмірі 1/6 частини на користь ОСОБА_5, 30.06.2014 року припинилося стягнення аліментів з відповідача у звязку із закінченням контракту на навчання. Але з 01 вересня 2014 року ОСОБА_5 навчається в Криворізькому технічному університеті, є студентом першого курсу факультету інформаційних технологій денної форми навчання на контрактній основі, ніяких доходів він не має, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 31 березня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 23 жовтня 2014 року і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2015 року, включно.

Рішення в частині стягнення аліментів на період навчання в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В решті позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Вирішено питання щодо судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, поставив питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не досліджувалось питання щодо отримання ОСОБА_7 доходу. Оскільки він має диплом бакалавра та має можливість частково себе забезпечувати. Також в апеляційній скарзі відповідач зазначив, що їх з позивачкою син, в суд першої інстанції не зявлявся та не був допитаний з приводу отримання ним будь-якого доходу, витрат на навчання, зокрема навчальне обладнання проїзд до місця проживання, тощо, а також потреби в отриманні матеріальної допомоги від хворого батька. Зазначив, що він в 2013 році отримав атеротромботичний інфаркт головного мозку, у звязку з чим був звільнений на пенсію. Після отриманої хвороби змушений постійно приймати ліки за рекомендацією лікаря, вартістю 1200-1300 грн. щомісяця, при тому що пенсія складає 4600,00 грн. на місяць. Вважає, що суд невірно оцінив докази та дійшов хибного висновку про можливість надання матеріальної допомоги відповідачем. Крім того відповідач зазначив, що рішенням суду помилково стягнуто аліменти починаючи з моменту подачі позову, хоча ОСОБА_4 в позові не зазначала дати початку стягнення аліментів та не посилалась на вимоги ст. 191 СК України, яка передбачає стягнення аліментів з дня подачі позову лише у разі їх стягнення на утримання неповнолітніх дітей. До того ж, зазначив, що в разі стягнення аліментів з дати подачі позову, за ним вже накопичилась заборгованість, яку йому доведеться виплачувати по 50% пенсії щомісяця та з урахуванням вартості необхідних йому ліків, решта від його пенсії складатиме менше прожиткового мінімуму, що також свідчить про відсутність у нього можливості надавати синові матеріальну допомогу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5 (а.с.10).

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є студентом І курсу факультету інформаційних технологій в Державному вищому навчальному закладі «Криворізький національний університет» (а.с.13). Денної форми навчання, навчається на комерційній основі, строк навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2015 року (а.с.13).

Згідно довідки про склад сімї ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 та до складу його сімї входять мати ОСОБА_1 та брат ОСОБА_6 (а.с.12).

Постановляючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 182, 199, 200 СК України та виходив з того, що ОСОБА_5 у зв'язку із продовженням навчання потребує матеріальної допомоги, а відповідач ОСОБА_2 зобовязаний та має можливість її надавати, при цьому суд враховував те, що відповідач хворіє, є інвалідом третьої групи, а також розмір його доходу.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України При визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення щодо підстав виникнення обов'язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що третя особа не зявилась в суд першої інстанції та не була допитана судом щодо отримання ним будь-якого доходу, витрат на навчання, навчальне обладнання, проїзд до навчального закладу тощо, колегія суддів не приймає до уваги. Оскільки явка в судове засідання та надання особистих пояснень сторонами по справі, в тому числі третіми особами є їх правом, а не обовязком. Клопотання про допит сина в судовому засіданні відповідач не заявляв, ані в першій, ані в апеляційній інстанції.

Доводи апеляційної скарги щодо помилкового стягнення аліментів починаючи з дня подачі позову не приймаються колегією суду виходячи з того, що у відповідності до ч. 1 ст. 191 ЦК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно ст. 200 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

В розумінні вказаної норми не встановлено будь-яких застережень щодо її застосування за відповідною заявою позивача.

Інші доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи, є незгодою з висновками суду по оцінці доказів та спробою їх переоцінки.

Таким чином, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, зокрема врахував наявність у відповідача інвалідності 3 групи, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача повинна бути залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції, на підставі ст. 308 ЦПК України, залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314,316 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 31 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: