Справа № 371/166/14ц Головуючий у І інстанції Пархоменко В.М.
Провадження № 22-ц/780/2961/15 Доповідач у 2 інстанції Мельник Я. С.
Категорія 26 23.07.2015
УХВАЛА

Іменем України

23 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Сержанюка А.С.,

та секретаря Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Миронівського районного суду Київської області від 31 березня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із вказаним позовом, у якому просило у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет застави згідно із договором застави автотранспорту.

У обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 27 лютого 2007 року між банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № Д 07-03-03 МК, згідно якого банк надав йому кредит на споживчі цілі у сумі 27 000 Євро зі сплатою 15% річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 15 лютого 2011 року.

27 лютого 2007 року в забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між ними також був укладений договір застави рухомого майна, згідно якого відповідач надав у заставу належні йому автомобіль та причіп.

Вказує, що відповідач ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором не виконує, у зв'язку із чим за ним виникла заборгованість, яка станом на 09 січня 2014 року становить 44 858, 57 Євро, що складає 487 164, 07 грн., через що ПАТ «КБ «ПриватБанк», з метою захисту своїх прав, просить звернути стягнення на вищевказане майно.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 31 березня 2015 року позов задоволено.

Звернуто стягнення на предмети застави, а саме: автомобіль, марки DAF, МОДЕЛЬ 95FX, 2000 року випуску, д.н.з НОМЕР_1, та причіп марки SREM, МОДЕЛЬ BENALU, д.н.з НОМЕР_2, 2000 року випуску, що належать на праві власності ОСОБА_2 та передано їх у заклад ПАТ КБ «Приватбанк», шляхом їх вилучення у ОСОБА_2, а також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» судові витрати.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне з'ясування судом усіх обставин справи.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не було з'ясовано, які саме зобов'язання були забезпечені вищевказаним договором застави та не встановлено дійсну суму заборгованості по кредитному договору.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Ухвалюючи рішення про звернення стягнення на предмети застави, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 своїх зобов'язань по вищевказаному кредитному договору не виконує, через що позивач має право на задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет застави.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 лютого 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № Д 07-03-03 МК, за умовами якого позивач надав, а відповідач отримав кредит у розмірі 27 000 Євро (а.с.13-15).

Згідно п.1.3 договору строк повернення кредиту, процентів і винагороди здійснюється відповідно до графіка (додатку №1 до договору)(а.с.16).

У порядку забезпечення зобов'язання позичальника за кредитним договором № Д 07-03-03 МК від 27 лютого 2007 року між відповідачем та позивачем був укладений договір застави автотранспорту, за яким позивач передав у заставу транспортний засіб: автомобіль марки DAF 95FX, 2000 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 та причіп марки SREM BENALU д.н.з НОМЕР_2 (а.с.17-19).

Як убачається з копії договору, при його укладенні сторони досягли згоди щодо всіх істотних його умов. Зокрема. п.1.3 передбачено, що строк повернення кредиту, процентів та винагороди здійснюється згідно Графіка погашення кредиту, процентів, винагороди (додаток №1 до даного договору). Вказаний договір підписаний особисто позивачем, що свідчить про те, що він погодився з умовами укладення договору.

З матеріалів справи також убачається, що ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання щодо погашення кредиту та відсотків за його користування відповідно до кредитного договору № Д 07-03-03 МК від 27 лютого 2007 року не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 09 січня 2014 року становила 44 858,57 Євро, що еквівалентно 487164,07 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.6-9).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 55 Закону України "Про банки та банківську діяльність", відносини банка з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Нацбанку України і договорами між клієнтом та банком.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується видати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Статтею 1 Закону України "Про заставу" визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Згідно ст.20 Закону України "Про заставу", ст.ст.589,590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Згідно ст.19 Закону України "Про заставу" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано.

Рішенням Миронівського районного суду від 04 лютого 2014 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24 березня 2014 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання вищевказаних кредитного договору та договору застави недійсними було відмовлено (а.с.40-42), виходячи з тих мотивів, що ці договори були укладені належним чином, їх зміст відповідав внутрішній волі сторін, а допущені у тексті договору застави помилки, а саме ім'я позичальника та відсотки по кредитному договору, не є підставами для визнання цих договорів недійсними.

Вищезазначені судові рішення сторонами оскаржені не були та на теперішній час набрали законної сили.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що місцевий суд прийшов до правильного висновку, що внаслідок невиконання відповідачем ОСОБА_2 своїх зобов'язань по кредитному договору були порушені права та інтереси позивача, а тому вимоги банку про звернення стягнення на предмети застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішенння Миронівського районного суду Київської області від 31 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: