Єдиний унікальний номер 243/7653/15-ц
Номер провадження 2/243/4003/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

18 серпня 2015 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Носовської Л.О.

при секретарі - Врублевській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Словянська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

10.08.2015 року позивач звернулася до Словянського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.11.2006 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу подружжя має малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем фактично припинились з серпня 2015 року через відсутність взаєморозуміння та несумісність характерів, спільне господарство не ведеться, тому просила шлюб розірвати.

В судове засідання позивач, ОСОБА_1, надала заяву, де просила розглянути справу у її відсутність та задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін з урахуванням наданих суду доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог встановив наступне.

18.11.2006 року позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис №759. Від даного шлюбу подружжя має малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно до положень ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають спільні права та обовязки.

Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою ст. 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з серпня 2015 року не проживають спільно однією сімєю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснило дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свій шлюб.

Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку є недоцільним.

Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя ОСОБА_1 і ОСОБА_2, збереження їх сімї є неможливим та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, судовий збір в розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо вимог позивача про відшкодування витрат на правову допомогу, суд вважає їх необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно п.п. 47, 48 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивачем надано суду лише квитанцію з зазначенням суми витрат на правову допомогу, але розрахунку таких витрат суду не надано, що позбавляє суд можливості розрахувати відповідно до вимог Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" граничний розмір витрат на правову допомогу та є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 104, 110, 112 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 18 листопада 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис №759, між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2 (до шлюбу Доценко) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище «Ворона».

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН: НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, суму судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

У задоволенні інших заявлених вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи , які брали участь у справі , але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а у разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано судом апеляційної інстанції.

Суддя Л.О. Носовська