АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 538/292/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1073/15Головуючий у 1-й інстанції Сегет Я.С. Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді : Гальонкіна С.А.,

суддів: Акопян В.І., Одринської Т.В.,

при секретарі: Гнатюк О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ТОВ «Полтава-2007» - Ульянова Руслана Анатолійовича на ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 16 лютого 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтава-2007» до Головного Управління Держземагенства у Полтавській області, ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 16 лютого 2015 року у задоволенні заяви ТОВ «Полтава-2007» про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, її в апеляційному порядку оскаржив представник заявника та просив вказану ухвалу скасувати, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі. Вважає, що спроба проведення ОСОБА_3 або іншою особою, якій він передав права на зазначені земельні ділянки, польових робіт на спірних земельних ділянках викличе різку конфліктну ситуацію та призведе до істотних ускладнень в роботі підприємства, а отже забезпечення позову в цій ситуації дозволить уникнути ускладнень у виконанні судового рішення та масштабного соціального конфлікту в районі.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу слід відхилити.

Відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Як встановлено місцевим судом, представник позивача звернувся до суду з заявою про забезпечення позову. Заявник прохав заборонити ОСОБА_3, а також будь-яким іншим особам, яким він передав право користування земельними ділянками, проводити будь-які польові роботи на земельних ділянках, права на користування якими передано ОСОБА_3 згідно договорів оренди.

За змістом ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає, що доводи апелянта не заслуговують на увагу, оскільки жодних належних доказів в їх обґрунтування не надано. Окрім того, заявником суду першої інстанції не надано доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно утруднити виконання судового рішення або зробити його виконання неможливим.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Місцевим судом вірно встановлено, що накладення заборони на використання спірних земельних ділянок спричинить тривале не використання їх за цільовим призначенням, що може призвести до негативних екологічних та меліоративних наслідків.

Вжиття вищезазначених заходів забезпечення позову є втручанням в господарську діяльність ОСОБА_3 та будь - яких інших осіб, яким він передав право користування земельними ділянками.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку щодо відмови у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтава-2007» про забезпечення позову.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, не ґрунтуються на законі, а тому не підлягають задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду постановлена з додержанням вимог закону, є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 2 п. 1, 312 п.1, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ТОВ «Полтава-2007» - Ульянова Руслана Анатолійовича відхилити.

Ухвалу судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 16 лютого 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) С.А. Гальонкін

Судді: (підпис) В.І. Акопян

(підпис) Т.В. Одринська

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області С.А.Гальонкін