Ухвала іменем україни
11 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоТкачука О.С., суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В., Фаловської І.М., Юровської Г.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 12 березня

2008 між банком та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 7 тис. грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором, станом на 31 травня 2011 року у ОСОБА_6 утворилась заборгованість у сумі 13 095 грн 96 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 6 820 грн 65 коп.; заборгованість за процентами за користування кредитом - 4 675 грн 50 коп.; заборгованість з комісії за користування кредитом - 500 грн; штраф (фіксована частина) − 500 грн; штраф (процентна складова) - 599 грн 81 коп.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла.

На підставі наведеного ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з правонаступників ОСОБА_6 - ОСОБА_4, ОСОБА_5, на свою користь заборгованість за кредитним договором від 12 березня

2008 року в розмірі 13 095 грн 96 коп., а також судові витрати.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 червня 2014 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 12 березня 2008 року, що утворилась станом на 31 травня 2011 року в сумі 13 грн 96 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 6 820 грн 65 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом - 4 675 грн 50 коп.; заборгованості з комісії за користування кредитом - 500 грн; штрафу (фіксована частина) - 500 грн; штрафу (процентна складова) - 599 грн 81 коп., але в межах вартості одержаного нею спадкового майна після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, апеляційний суд виходив із того, що вимогу про стягнення заборгованості до відповідачів банк пред'явив у межах строку визначеного ст. 1281 ЦК України, у зв'язку з чим відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України ОСОБА_5 як спадкоємець після померлої ОСОБА_6 зобов'язана задовольнити вимоги кредитора повністю, в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Такі висновки апеляційного суду є правильними та відповідають матеріалам справи з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 12 березня 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є ІІАТ КБ «ПриватБанк», і ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № б/н (а. с. 5-7).

Згідно з умовами вищевказаного договору позивач надав ОСОБА_6 кредит у розмірі 7 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % в місяць із розрахунку 360 днів у році. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Порядок погашення заборгованості за кредитним лімітом може проводитися як шляхом внесення грошових коштів на карту відповідача, так і шляхом списання банком засобів з карти.

ОСОБА_6 зобов'язання з повернення кредиту не виконала, у зв'язку із чим станом на 31 травня 2011 року утворилась заборгованість за кредитним договором в сумі 13 095 грн 96 коп. з яких: заборгованість за кредитом - 6 820 грн 65 кп.; заборгованість за процентами - 4 675 грн 50 коп.; несплачені проценти за прострочену заборгованість 4 621 грн 03 коп., прострочена комісія - 500 грн, заборгованість за судовими штрафами - 1 099 грн 81 коп (а. с. 3-4).

У зв'язку із невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, ПАТ КБ «ПриватБанк» 25 жовтня 2011 року звернулося із позовом про стягнення із ОСОБА_6 вказаної заборгованості.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла (а. с. 22 ).

Згідно з довідкою Четвертої криворізької державної нотаріальної контори від 29 січня 2013 року № 87/01-16 з заявою про відмову від спадщини на користь дочки померлої - ОСОБА_5, 02 серпня 2012 року звернулась інша дочка померлої - ОСОБА_4 (а. с. 37).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 27 червня 2013 року до участі у справі в якості відповідача правонаступника померлої ОСОБА_6 залучено ОСОБА_4, а ухвалою суду від 30 вересня 2013 року до участі у справі залучено відповідача - ОСОБА_5, тобто вимогу про стягнення заборгованості з відповідачів було пред'явлено у межах строку, визначеного ст. 1281 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

За таких обставин висновки суду апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_5 як єдиний спадкоємець після померлої ОСОБА_6 зобов'язана задовольнити вимоги кредитора є правильними та відповідають обставинам справи.

Доводи касаційної скарги проте, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 з пропуском передбаченого ст. 257 ЦК України трирічного строку позовної давності, спростовуються матеріалами справи, зокрема, як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором від 12 березня 2008 року б/н останній платіж за платіжною карткою було здійснено 25 січня 2011 року, а з позовом про стягнення заборгованості банк звернувся у 25 жовтня 2011 року.

Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Із матеріалів справи та змісту оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції не вбачається, що судом при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване рішення апеляційного суду - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
Судді: В.С. Висоцька О.В. Кафідова І.М. Фаловська Г.В. Юровська