У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Кадєтової О.В., Мартинюка В.І.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Карнатової Ілони Олександрівни, яка діє від імені публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 24 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з указаним позовом. Зазначало, що 22 вересня 2006 року між відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надає позичальнику кредит у розмірі 8 728 грн зі сплатою 24 % річних до повного погашення кредиту. 20 травня 2013 року ПАТ «Дельта Банк» за договором купівлі-продажу, укладеним з публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк», отримало право вимоги за зазначеним кредитним договором. Посилаючись на те, що позичальник належним чином не виконує зобов'язання за кредитним договором, просило задовольнити позов.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24 грудня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

Карнатова І.О., яка діє від імені ПАТ «Дельта Банк», звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що 22 вересня 2006 року між відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надає позичальнику кредит у розмірі 8 728 грн зі сплатою 24 % річних до повного погашення кредиту. 20 травня 2013 року ПАТ «Дельта Банк» за договором купівлі-продажу, укладеним з публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк», отримало право вимоги за зазначеним кредитним договором.

Перевіряючи законність рішення суду першої інстанції апеляційний суд виходив із того, що кредитний договір є консесуальним, вважається укладеним з моменту його підписання сторонами, тому у суду не було підстав для висновку, що ненадання відповідачу коштів за цим договором не тягне за собою прав і обов'язків у позичальника по їх поверненню. Суд апеляційної інстанції також погодився із висновком суду першої інстанції про відмову у позові у зв'язку з спливом позовної давності.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Згідно з ч. 1 ст. 638 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843712/ed_2012_07_03/pravo1/T030435.html?pravo=1> та ч. 1 ст. 640 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843714/ed_2012_07_03/pravo1/T030435.html?pravo=1> договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. У разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії (ч. 2 ст. 640 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843714/ed_2012_07_03/pravo1/T030435.html?pravo=1>).

За змістом ст. ст. 1046, 1054 ЦК України кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей.

З огляду на вказані положення цього Кодексу кредитний договір є реальним та вважається укладеним із моменту передання грошей.

Вирішуючи спір апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що кредитний договір є консесуальним, не з'ясував чи передавались банком позичальнику кошти за кредитним договором згідно порядку, визначеному його умовами (п. 1. 3 договору), а, відповідно, чи виник у останнього обов'язок по їх поверненню на підставі цього правочину.

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

ЦК України не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням позовної давності.

У той же час, п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з самою ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

Вирішуючи спір по суті, на порушення приписів ст. ст. 212, 303 ЦПК України, апеляційний суд на зазначене уваги не звернув та за відсутності в матеріалах справи заяви відповідача про застосування строків позовної давності передчасно погодився із висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову у зв'язку із спливом позовної давності.

При цьому також не врахував, що сплив позовної давності міг бути підставою відмови у позові лише у випадку, коли позов доведений.

За таких обставин з висновком апеляційного суду про законність рішення суду першої інстанції погодитись неможливо.

Наведені порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179, 212 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому ухвала апеляційного суду не може вважатись законною і обґрунтованою та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до цього суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Карнатової Ілони Олександрівни, яка діє від імені публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 24 грудня 2014 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до цього суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: О.В. Кадєтова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук