Провадження № 2/752/246/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19.03.2015 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація-110 Голосіївського району» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся в Голосіївський районний суд м.Києва з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 14 602,49 гривень та судових витрат у справі.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1. Квартира приватизована; відповідачі є співвласниками квартири. Будинок АДРЕСА_1 знаходиться на утриманні та обслуговуванні Комунального підприємства «ЖЕО-110 Голосіївського району». В порушення Правил користування приміщеннями житлових будинків та гуртожитків, а також вимог Житлового кодексу України, відповідачі ухиляються від виконання покладених на них зобов'язань щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг, внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно довідки про нарахування та оплату по особовому рахунку НОМЕР_1 на день звернення до суду складає 14 602,49 гривень.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та обґрунтування позову в повному обсязі, просив позов задовольнити, стягнувши з відповідачів заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги та судові витрати у справі.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час, місце розгляду справи повідомлялися судом за місцем проживання, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду від відповідачів не надходило, в зв»язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1. Зазначена квартира є приватизованою, що підтверджується довідкою Форми 3, яка міститься в матеріалах справи.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками зазначеної квартири.

На ім'я відповідача ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок НОМЕР_1.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 знаходиться на утриманні та обслуговуванні Комунального підприємства «ЖЕО-110 Голосіївського району».

Відповідачі отримують комунальні послуги, такі як утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, холодне водопостачання, централізоване опалення, гаряче водопостачання та водовідведення, газопостачання, про що отримують відповідні рахунки на оплату.

Судом встановлено, що 21 лютого 2011 р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», відповідно до умов якого остання зобов'язалася не пізніше 20 числа наступного місяця вносити плату за утримання будинку та прибудинкової території, комунальні послуги та відновлювальний ремонт згідно з рахунком на сплату послуг.

Жодних повідомлень про непроживання у квартирі АДРЕСА_1 та неотримання комунальних послуг, неякісне надання цих послуг від відповідачів на адресу позивача не надходило.

В силу положень ст.319 ЦК України власність зобов»язує.

Власник зобов»язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.162 Житлового кодексу України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянину на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначається угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до п.5. ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п.17 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власники квартир багатоквартирних будинків зобов'язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Наймачі квартир (кімнат) вносять плату за найом житла, розмір якої встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ці платежі і платежі за комунальні та інші послуги власниками квартир, наймачами і орендарями вносяться щомісяця не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інші строки. При простроченні внесення вказаної плати стягується пеня з розрахунку 1 процент від несплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше 100 процентів загальної суми боргу.

На підставі норм ст.11 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наданих суду доказів та в межах заявлених позовних вимог.

Судом встановлено, що відповідачі, починаючи з 2007 р. лише частково здійснювали оплату за надані житлово-комунальні послуги, в зв»язку з чим виникла заборгованість, сума якої станом на листопад 2013 року становить 14 602,49 гривень.

З пред»явлених вимог і наданого розрахунку вбачається, що позивачем пред»явлені вимоги про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з 2007 року, які виходять за встановлені ст..257 ЦК України межі строків позовної давності.

Однак, в силу положень ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідачі в ході розгляду справи подали заяву про застосування судом наслідків пропуску строків позовної давності.

При вирішенні питання щодо періоду, за який підлягає стягненню сума заборгованості за спожиті послуги, суд враховує положення ст.264 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку.

Позовна давність переривається у разі пред»явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч.2 ст.264 ЦК України).

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Тобто, з положень ст.264 ЦК України вбачається, що строк позовної давності переривається також пред»явленням відповідного позову щодо частини боргу, на яку має право позивач.

Порядок звернення з вимогами про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги передбачений спеціальною нормою, а саме ст.ст.95, 96 ЦПК України, згідно з якими особа, які належить право вимоги може звернутись з заявою про видачу судового наказу, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

В силу положень ст..118 ЦПК України позовна заява щодо вимог, визначених ст.96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

З огляду на викладені норми чинного законодавства суд приходить до висновку, що подання, в даному випадку, заяви про видачу судового наказу з вимогами про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послугу перериває строк позовної давності.

Судом встановлено, що позивач в грудні 2011 р. звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 заборгованості за спожиті комунальні послуги в розмірі 4975,33 гривень.

Дана заява була задоволена судом і 22.12.2011 р. судом видано судовий наказ про стягнення зазначеної суми боргу .

Відповідно до ухвали Голосіївського районного суду м.Києва від 26.01.2012 р. судовий наказ від 22.12.2011 р. був скасований за заявою боржника.

Отже суд приходить до висновку, що підлягає стягненню з відповідачів заборгованість по оплаті за спожиті комунальні послуги в період з грудня 2008 р., оскільки поданням судового наказу позивач перервав строк позовної давності.

З врахуванням наданої позивачем інформації про нараховану плату за надані житлово-комунальні послуги за цей період та інформації про здійснену відповідачами часткову оплату, сплаті підлягає сума заборгованості в розмірі 14097,58 гривень.

В зв»язку з викладеним, з врахуванням положень ст.267 ЦК України, суд вважає, що позовні вимоги КП «ЖЕО-110 Голосіївського району» підлягають задоволенню частково в межах строку позовної давності, з врахуванням суми нарахованих і внесених відповідачами платежів, що становить 14097.58 гривень.

Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст.88 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати в справі пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація-110 Голосіївського району» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити частково.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація-110 Голосіївського району» заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 14097 гривні 58 копійок, судовий збір в сумі 221 гривні 37 копійок.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя