Справа № 761/7478/15-ц
Провадження №2/761/4197/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 серпня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Паночко О.М.

за участю позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Греченюк С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про стягнення коштів та відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

16 березня 2015 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 19.08.2015 року позивач просить: зобов'язати відповідача сплатити позивачу кошти в розмірі 5 138,40 грн., з яких заборгованості 3 058,44 грн., 3 проценти річних та суму індексу інфляції в розмірі 372,47 грн., судовий збір в розмірі 107,30 грн., рахунок за повторне підключення 245,66 грн., як кошти безпідставно стягнуті та 3 проценти річних та суму індексу інфляції в розмірі 1 332,77 грн.; матеріальні збитки - 1 021,76 грн., моральна шкода - 5 000,00 грн.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 10.04.2013 року в квартирі, яка належить на праві власності позивачу без попередження було відключено енергопостачання з вимогою виплатити борг у розмірі 515,21 грн. та плату за підключення в сумі 247,63 грн.

Як зазначає позивач, вона не мала боргів перед ПАТ «Київенерго», а тому їй не відомо причини відключення електропостачання.

Пізніше позивачці стало відомо, що судовим наказом Шевченківського районного суду м.Києва було з неї стягнуто 1577,56 грн. боргу, 3% річних та суму індексу інфляції - 372,47 грн. та судовий збір в сумі 107,30 грн.

Позивач зазначає, що відключенням електроенергії позивач вимушена була сплатити заборгованість в розмірі 3 058,44 грн., три проценти річних та суму індексу інфляції в розмірі 372,47 грн., судовий збір в розмірі 107,30 грн., за повторне підключення електроенергії - 245,66 грн., банківські послуги - 21,76 грн., а всього 3 805,63 грн.

Судовий наказ за заявою позивача був скасований, а тому позивач вважає, що кошти сплатила безпідставно.

Так як кошти були сплачені безпідставно, позивач вважає, що з відповідача має бути стягнуто три відсотки річних та індекс інфляції на сплачену суму, що становить 1 332,77 грн.

Також позивач зазначає, що внаслідок зазначених подій їй спричинена моральна шкода, яку вона оцінила в сумі 5 000,00 грн.

Крім того, як зазначила позивач, їй спричинені матеріальні збитки, які складаються з вартості продуктів харчування, що через відключення електроенергії стали непридатні до вживання на загальну суму 1 000,00 грн. та вартості проведених операцій в банку на суму 21,76 грн.

В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення заявлених вимог на тій підставі, що позивач, починаючи з 2004 року, споживаючи електричну енергію систематично не доплачує за спожиту електричну енергію. Після видачі судового наказу позивач повністю сплатила заборгованість, а тому визнала її наявність. Позивач не надала суду належних та допустимих доказів щодо відсутності заборгованості за спожиту електричну енергію. Відсутні законом передбачені підстави для задоволення вимог в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Вислухавши позивача, представника відповідача, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за наступних підстав.

Закон України «Про електроенергетику» згідно преамбули, визначає правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці і регулює відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі.

У відповідності із ст.1 Закону України «Про електроенергетику» постачання електричної енергії - господарська діяльність, пов'язана з наданням електричної енергії споживачеві за допомогою технічних засобів передачі та розподілу електричної енергії на підставі договору; споживачі енергії - суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю.

Споживач енергії зобов'язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії (ч.2 ст.26 Закону).

Статтею 26 Закону України «Про електроенергетику» визначено, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Пункт 3 Правил користування електричною енергією для населення, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. N 1357 визначає, що споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки.

Енергопостачальники, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території, не мають права відмовити споживачу, об'єкти якого розташовані на цій території, в укладенні договору про користування електричною енергією

Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 2 ст.642 ЦК України встановлено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму грошей або ін.), що засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

Тобто, надання послуг з постачання електричної енергії, отримання цих послуг, надання рахунків на їх оплату та їх оплата у встановленому порядку підтверджують правовідносини між споживачем і виконавцем.

Як визначено пунктами 19 та 20 Правил, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Між ОСОБА_1 та АЕК «Київенерго» 06.09.2004 року був укладений Договір №6 про користування електричною енергією.

За умовами Договору ОСОБА_1, як Споживач, зобов'язувалась, оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до умов договору.

Сторони домовились та зазначили в п.16 Договору, оплата спожитої електричної енергії здійснюється за середньомісячним (договірним) споживанням або уточненим за фактичними показаннями лічильника. Для споживачів, у яких в поточному місяці персоналом Компанії не було знято показання, сума планового платежу за цей місяць розраховується на підставі середньомісячного споживання. За результатами контрольного знімання показань споживачу надсилається повідомлення щодо стану його розрахунків. Величина середньомісячного споживання електроенергії визначається за попередні 12 місяців або за фактичний період споживання, якщо він менший за 12 місяців.

Енергопостачальник у відповідності до п.12 Договору має право робити перерву в постачанні електричної енергії або відключити Споживача без його згоди у випадках, передбачених Правилами користування електричною енергією для населення.

ОСОБА_1 отримала попередження про відключення електроенергії від 10.04.2013 в якому зазначено заборгованість 515,21 грн.

Позивач повідомила суду, що зазначене попередження вона знайшла на підлозі біля вхідних дверей квартири.

На підставі Наряду-допуску №2402 було відключено енергопостачання квартири АДРЕСА_1.

13.04.2013 року квартиру позивача було повторно підключено до мережі електропостачання.

18.04.2013 року ОСОБА_1 звернулась до ПАТ «Київенерго» із заявою-зверненням в якому зазначала, що розмір боргу не відповідає оплаті.

З копій квитанцій вбачається, що 10.04.2013 року ОСОБА_1 сплатила у відповідності з судовим наказом 372,47 грн. - оплата 3% річних, інфляційна складова, 107,30 грн. - судовий збір, 21,76 грн. - плата за банківські послуги.

Водночас суду не надано доказів щодо сплати 245,66 грн. за повторне підключення до мереж енергопостачання, 3 058,44 грн. - заборгованість за спожиту електричну енергію, оскільки рахунки за послуги без відмітки банківської установи про їх оплату не можуть бути доказами їх оплати. Проте з виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 вбачається, що в квітні 2013 року на рахунок позивача були зараховані кошти в розмірі 3 058,44 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 13.05.2013 року було скасованого судовий наказ, виданий Шевченківським районним судом м.Києва 22.02.2012 року у справі №2610/2768/2012 за заявою Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Київенерго» заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 1 577,56 грн., інфляційні в розмірі 372,47 грн., судовий збір в розмірі 107,30 грн.

Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, ПАТ «Київенерго» після скасування судового наказу не звертались до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості.

З копій квитанцій про сплату за спожиту електричну енергію, які надані суду, вбачається, що позивач зазначала показники не за приладом обліку (не знімаючи показники безпосередньо перед їх оплатою, а зазначаючи про використання 100 кВтг, чого не заперечувала позивачка в судовому засіданні) внаслідок чого вбачається невірність нарахувань.

Крім того, представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що на той час діяли тарифи за спожиту електричну енергію не 24,36 коп/кВт, а 28,02 коп/кВт.

Як вбачається з роздруківки по особовому рахунку позивача, ОСОБА_1 не виконувала свої зобов'язання в частині щомісячної оплати за спожиту електричну енергію (п.42 Правил), що призвело до утворення заборгованості. В той же час позивачем не надано доказів на підтвердження того, що вона не мала заборгованості перед відповідачем за спожиту електроенергію.

Отже, так як в судовому засіданні не було встановлено, що на момент винесення судового наказу була відсутня заборгованість позивача за спожиту електричну енергію, позивач сплачувала за електроенергію не кожного місяця та не за лічильником (як пояснила сама в судовому засіданні позивачка), тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача коштів, які були сплачені на виконання судового наказу.

Пунктом 35 Правил передбачено право Енергопостачальника на відключення споживача у разі, зокрема, порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному пунктом 27 цих Правил або порушення умов договору про реструктуризацію заборгованості.

Правилами передбачено, що у разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної мережі (пункт 27).

За пунктом 36 Правил, відновлення електропостачання споживача здійснюється протягом 3 днів у містах та 7 днів у сільській місцевості після усунення порушень і оплати споживачем заборгованості, витрат на повторне підключення та збитків, завданих енергопостачальнику.

Як вбачається з матеріалів справи, попередження про сплату заборгованості було направлено позивачу 10.04.2013 року, а постачання електричної енергії було припинено 10.04.2013 року, що підтверджується копією акту від 10.04.2014 року. А тому оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач дійсно мала заборгованість перед відповідачем за спожиту електричну енергію, діючим законодавством передбачено, що повторне підключення можливе лише після оплати заборгованості та витрат на повторне підключення, а тому відсутні підстави для задоволення вимог в частині стягнення коштів за повторне підключення до мережі енергопостачання.

Стаття 23 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч.2 ст.23 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦК України).

Оскільки в судовому засіданні не встановлено протиправних дій з боку відповідача, тому суд не вбачає підстав для стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди та стягнення матеріальної шкоди.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. N 1357 , ст.ст.638, 642 ЦК України, ст.ст.3, 10, 11, 57, 58, 60, 88, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про стягнення коштів та відшкодування шкоди - відхилити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.Г.Притула