НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 рокуСправа № 322/1024/14-ц

Новомиколаївський районний суд Запорізької області

в складі:

Головуючого - судді Риженка А.Г.

при секретарі - Блажко О.П.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання нежитлової будівлі спільною частковою власністю, визнання права власності на 41/100 частину нежитлової будівлі та визнання свідоцтва про право власності на житлову будівлю недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому зазначив, що у березні 2005 року відділом державної виконавчої служби Запорізького обласного управління юстиції проводились торги з продажу нежитлової будівлі, розташованої по АДРЕСА_1. Позивач та відповідачі вирішили придбати вищезазначену нежитлову будівлю. За твердженням позивача, від їхнього імені представником на торгах був ОСОБА_3, якому він та ОСОБА_5 надали відповідні кошти на купівлю нежитлової будівлі, розташованої по АДРЕСА_1. Позивачем було надано ОСОБА_3 2350 грн.. Як зазначено в позові, на торгах ОСОБА_3 приймав участь як окрема особа, оскільки це зменшувало кількість учасників на торгах та відповідних витрат. 15 березня 2005 року були проведені торги, на яких переміг ОСОБА_3. Позивач та відповідачі, як зазначено в позові, стали співвласниками нежитлової будівлі, розташованої по АДРЕСА_1, а з липня 2005 року позивач почав використовувати частину цієї нежитлової будівлі. В позові також зазначено, що до 2014 року стосунки позивача із відповідачами були дружніми і він продовжував використовувати частину нежитлової будівлі, сплачуючи всі витрати по утриманню майна. В 2014 році ОСОБА_3, використовуючи, що безпосередньо на нього видане свідоцтво на право власності, почав вимагати від позивача орендну плату, а потім і звільнення нежитлової будівлі, розташованої по АДРЕСА_1. За твердженням позивача, згідно свідоцтва про право власності ОСОБА_3 придбав спірну нежитлову будівлю за 5600 грн.. Згідно коштів, які передав позивач ОСОБА_3 у 2005 році (2350 грн.), позивачу, на його думку, належить 41/100 частка нежитлової будівлі, розташованої по АДРЕСА_1.

В позові позивач просить суд визнати спільною частковою власністю нежитлову будівлю, розташовану по АДРЕСА_1, за ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_7, визнати за ним право власності на 41/100 частку нежитлової будівлі, розташованої по АДРЕСА_1, визнати недійсним свідоцтво про право приватної власності на нежитлову будівлю, розташовану по АДРЕСА_1, посвідчене 20 квітня 2007 року приватним нотаріусом Новомиколаївського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_8.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно через оголошення в пресі.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав та пояснив суду, що він є власником нежитлової будівлі, розташованої по АДРЕСА_1. Вищезазначена нежитлова будівля була придбана ним за власні кошти, позивач ніякої участі у її придбанні не приймав. Просить суд позивачу у задоволенні позову відмовити в зв'язку з безпідставністю заявлених позовних вимог.

Вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у розгляді справи, а також ретельно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно свідоцтва про право власності, виданого 20 квітня 2007 року приватним нотаріусом Новомиколаївського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_8 ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований в АДРЕСА_2, належить право власності на майно - нежитлова будівля, розташована по АДРЕСА_1. Згідно інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно, 30 листопада 2009 року було прийнято рішення про державну реєстрацію вищезазначеного нерухомого майна за ОСОБА_3.

Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності, право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом, спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Частиною першою статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Позивач жодного доказу на підтвердження факту належності на праві спільної часткової власності ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 нежитлової будівлі, розташованої по АДРЕСА_1, а також належності йому на праві власності 41/100 частини вищезазначеної будівлі суду не надав.

Позивачем також не надано суду жодного доказу для визнання недійсним свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю, розташовану по АДРЕСА_1, від 20 квітня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомиколаївського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_8.

З урахуванням вищезазначеного суд вважає за необхідне позивачу у задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 213 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання нежитлової будівлі спільною частковою власністю, визнання права власності на 41/100 частину нежитлової будівлі та визнання свідоцтва про право власності на житлову будівлю недійсним відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. Г. Риженко