Єдиний унікальний номер 243/4586/15-ц Номер провадження 22-ц/775/419/2015
Головуючий у 1 інстанції Чемодурова Н.О. Доповідач Біляєва О.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2015 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого Біляєвої О.М.,

суддів Жарової Ю.І., Папоян В.В.,

при секретарі Журавльові О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 02 липня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про стягнення заборгованості із заробітної плати,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 02 липня 2015 року в позові відмовлено.

ОСОБА_1, не погоджуючись з рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. В обґрунтування скарги зазначає, що суд не застосував до спірних правовідносин положення ст. 619 ЦК України, якою передбачена субсидіарна відповідальність відповідача, оскільки станом на 01 січня 2013 року за даними Реєстру державних корпоративних прав по Донецькій області обліковується державний пакет акцій у розмірі 100% статутного капіталу відкритого акціонерного товариства (далі ВАТ) «Содовий завод».

У судове засідання сторони не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлені в установленому порядку. ОСОБА_1 подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно зі статтею 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 з 14 листопада 1994 року по 01 вересня 1997 року та з 19 квітня 1999 року по 06 червня 2000 року перебував у трудових відносинах з ВАТ «Содовий завод».

Рішенням Словянського міськрайонного суду від 24 березня 2015 року на користь ОСОБА_1 з ВАТ «Содовий завод» стягнуто заборгованість по заробітній платі 447 грн. 98 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 42364 грн. 00 коп.

Відмовляючи в позові та керуючись ч. 1 ст. 176, 619 ЦК України, суд виходив з того, що Фонд державного майна України не несе додаткової відповідальності за зобовязаннями ВАТ «Содовий завод», яке є юридичною особою.

Висновок суду відповідає обставинам справи та зроблений з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог частини другої ст. 152 ЦК України акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном.

За приписами частини першої ст. 176 ЦК України держава, ОСОБА_2 Крим, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи (ч. 1 ст. 619 ЦК України).

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобовязання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Установивши, що боржник ВАТ «Содовий завод» є юридичною особою та не є казенним підприємством, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що Фонд Державного майна України не несе поряд із відповідальністю боржника додаткову (субсидіарну) відповідальність на підставі ст. 619 ЦК України перед ОСОБА_1 Отже, вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача заборгованості із заробітної плати не підлягають задоволенню.

Ураховуючи, що між сторонами у справі не існувало будь-яких зобовязань, вони не знаходились у трудових відносинах, не виникає обовязок відповідача перед працівником щодо виплати сум, належних від підприємства.

Положення ч. 2 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, до спірних правовідносин не застосовуються.

За таких обставин апеляційний суд визнає, що місцевий суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Наведені в апеляційній скарзі доводи не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство повязує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскарженого рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд на підставі ст. 308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу ОСОБА_1 та залишає рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 307 ч.1 п. 1, ст.ст. 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 02 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді