У х в а л а

іменем україни

25 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Коротуна В.М.,

Парінова І.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом приватного підприємства «Хутір» в особі директора ОСОБА_2 до Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, третя особа - сільський голова Ободівської сільської ради Покладюк Ігор Анатолійович, про зобов'язання укласти додаткову угоду до договору оренди землі, за касаційною скаргою приватного підприємства «Хутір» в особі директора ОСОБА_2 на ухвалу Тростянецького районного суду Вінницької області від 26 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 12 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Приватне підприємство «Хутір» в особі директора ОСОБА_2 звернулося до суду з позовом до Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, третя особа - сільський голова Ободівської сільської ради Покладюк І.А., про зобов'язання укласти додаткову угоду до договору оренди землі.

Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 26 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 12 листопада 2014 року, відмовлено у відкритті провадження у цій справі.

У касаційній скарзі ПП «Хутір» в особі директора ОСОБА_2 просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України та роз'яснень, викладених в абз. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (ст. 17) або Господарським процесуальним кодексом України (ст. ст. 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Згідно зі ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав.

Статтею 12 ГПК України встановлена підвідомчість господарським судам справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позов юридичної особи до іншої юридичної особи підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Отже, встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що ухвала Тростянецького районного суду Вінницької області від 26 вересня 2014 року та ухвала апеляційного суду Вінницької області від 12 листопада 2014 року постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх постановленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного підприємства «Хутір» в особі директора ОСОБА_2 відхилити, ухвалу Тростянецького районного суду Вінницької області від 26 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 12 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: В.М. Коротун

І.К. Парінова