Справа № 523/2194/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 червня 2015 року Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Гудіної Н.І.

при секретарі Мельніченко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі

справу за позовом

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю « Ісаївська машино технологічна станція»,третя особа ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я та смертю

Установив:

12.02.2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСАЇВСЬКА МАШИНО-ТЕХНОЛОГІ ЧНА СТАНЦІЯ", Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 Про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом,іншим ушкодженням здоров'я та смертю.

У позовній заяві, що була підписана та подана представником позивачів ОСОБА_5, позивачі зазначають наступне:

17.07.2011 р. ОСОБА_1 разом зі своїм рідним братом ОСОБА_6 рухались на мотоциклі ІЖ д/н НОМЕР_1 по вул. Леніна у с. Ісаєве Одеської області. Близько 22 год. ЗО хв. водій ОСОБА_4 допустив порушення вимог 2.3 б), 10.1 та 14.3 "Правил дорожнього руху", внаслідок чого відбулось зіткнення мотоциклу марки ІЖ д/н ОАА 5159, під керуванням ОСОБА_6 та вантажного автомобіля НОМЕР_2.

Вироком Миколаївського районного суду Одеської області від

20 березня 2013 року водія вантажного автомобіля ОСОБА_4 було визнано винним по ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, строком на З роки.

У відповідності до Закону України " Про амністію " за 2011 рік ОСОБА_4 було звільнено від відбування основного покарання.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10.12.2013 року вирок Миколаївського районного суду Одеської області від 20 березня 2013 року скасовано

ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі

п. "в" ст.1 Закону України "Про амністію в 2011 р.". В ухвалі також зазначається, що спір, стосовно відшкодування заподіяної шкоди, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. У судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченому ст.. 286 ч.2 КК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 14 Закону України "Про амністію у 2011 році" амністія не звільняє від обов'язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду.

У результаті ДТП ОСОБА_6 загинув, а ОСОБА_1 отримала численні тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 380, зазначені тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

В наслідок дій водія ОСОБА_4 позивачам завдана матеріальна та моральна шкода. Звернення з позовом саме до товариства з обмеженою відповідальністю "ІСАЇВСЬКА МАШИНО-ТЕХНОЛОГІЧНА СТАНЦІЯ" позивачі обґрунтовують тим, що саме

ТОВ "ІСАЇВСЬКА МАШИНО-ТЕХНОЛОГІЧНА СТАНЦІЯ" є власником транспортного засобу яким була завдана шкода, а також тому, що шкода була завдана ОСОБА_4 під час виконання трудових обов'язків.

З урахуванням збільшення позовних вимог позивачі просять суд стягнути з відповідача для відшкодування матеріальної та моральної шкоди гроші загальною сумою 1135808 гривень

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову в такому об'ємі заперечував. Вважає, що сума відшкодування моральної шкоди є занадто великою, та не заперечував проти виплати морального та матеріального збитку.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача в судове засідання не з'явилася, про час та слухання справи була сповіщена належним чином, про причини неявки суд не сповістила.

Сторони не заперечували, проти розгляду справи у відсутності третьої особи.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали даної цивільної справи, встановив факти та відповідні до них правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав:

В судовому засіданні достовірно встановлене наступне:

Дослідивши вирок Миколаївського районного суду Одеської області від

20 березня 2013 року та Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 10.12.2013 року, якою зазначений вирок був скасований, суд дійшов до висновку, що обставини кримінальної справи вироком Миколаївського районного суду були визначені правильно, а вирок був скасований у зв'язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону про амністію, а отже суд вважає встановленими наступні обставини:

В 22 годині ЗО хвилин 17 липня 2011 року підсудний ОСОБА_4 керуючи автомобілем САЗ 3507 державний номер 33580 ОДП, який належить ТОВ "Ісаївська машинно-технологічна станція", пересувався по вулиці Леніна в селі Ісаєве Миколаївського району Одеської області, під час чого грубо порушив п.п. 2.3 "б", 10.1., 10.6., 14.3., 31.4.5 "а" Правил дорожнього руху, а саме: водій зобов'язаний:

п. 2.3. бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

п.10.1. перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

П.10.6. встановлено: якщо транспортний засіб через свої габарити або інші причини не може виконати поворот чи розворот з відповідного крайнього положення, дозволяється відступити від вимог пункту 10.4 цих Правил, якщо це не суперечить вимогам заборонних чи наказових дорожніх знаків, дорожньої розмітки та не створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. У разі потреби, для забезпечення безпеки дорожнього руху, слід звернутися за допомогою до інших осіб.

п.14.3. водієві транспортного засобу, якого обганяють, забороняється перешкоджати обгону шляхом підвищення швидкості руху або іншими діями.

П.31.4.5 "а" забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таких вимогам: шини легкових автомобілів та вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою до 3,5 т. мають залишкову висоту малюнка протектора менше 1,6 мм., вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т. - 1,0 мм., автобусів - 2,0 мм., мотоциклів і мопедів - 0,8 мм..

Порушення зазначених Правил безпеки дорожнього руху підсудним

ОСОБА_4 призвело до зіткнення з мотоциклом НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_6 В якості пасажира на зазначеному мотоциклі знаходилась ОСОБА_1. В результаті зіткнення водій мотоцикла ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень загинув, а пасажир ОСОБА_1 отримала тяжкі тілесні ушкодження. Мотоциклу НОМЕР_4 заподіянні механічні ушкодження.

У судовому засіданні під час розгляду кримінальної справи підсудний ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченому ст.. 286 ч.2 КК України.

Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально - процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

У відповідності до ч. 2 ст. 14 Закону України "Про амністію у 2011 році" амністія не звільняє від обов'язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду.

У Відповідності до ч.2, ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

- п.1 якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

У відповідності до ч.1,2, ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Ч. 1, ст. 1172 ЦК України передбачає: Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

З матеріалів кримінальної справи, що були надані позивачами суду вбачається, що підсудний ОСОБА_4 на час скоєння злочину працював у ТОВ "ІМТС" на посаді водія, що підтверджується виробничою характеристикою від 18.07.2011 р., за підписом керівника ТОВ "ІМТС".

Також зі свідчень ОСОБА_4, зафіксованих у протоколах допиту

(а. с. 76, 232), зрозуміло, що під час скоєння ДТП він перебував за кермом службового вантажного автомобіля та прямував з зернотоку до гаражу у парку ТОВ "ІМТС".

Отже, особою, на яку покладається відшкодування майнової та моральної шкоди, як на власника джерела підвищеної небезпеки та особи, з якою заподіювач шкоди перебуває у трудових відносинах, є ТОВ "ІМТС".

У відповідності до ч.4, ст. 1193 ЦК України розмір шкоди, завданої вчиненням злочину, в залежності від матеріального становища, особи що завдала шкоди зменшенню не підлягає.

Щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 майнової шкоди у сумі 30337 грн суд вважає, що завдана шкода підтверджена належними та достатніми доказами та враховуючи індексацію вважає вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у сумі 600000 гривень суд вважає, що виходячи з засад розумності та справедливості сума має бути зменшена до 83000,00 гривень кожному з позивачів.

Розмір суми відшкодування моральної шкоди обумовлений великими моральними і фізичними стражданнями, що зазнала ОСОБА_1 в результаті скоєного злочину. Від отриманих тілесних ушкоджень, їй необхідно постійно перебувати на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, що порушує її звичайний життєвий уклад, дітородна функція ОСОБА_1 порушена. Також сума моральної шкоди має бути достатньою, щоб позитивний ефект від неї хоча б частково відволікав позивачку від отриманих страждань.

У постанові пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди « зазначено: Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Зазначений стан позивачів, що викладений у позові цілком підтверджується наданими суду документами та висновком судово-психологічної експертизи. Експерт у своєму висновку зазначив зокрема наступне:

"ОСОБА_7 психологічного стану під експертної під час обстеження, її емоційних реакцій, а також семантичного змісту її свідчень дозволяє зробити висновок, що на даний час ОСОБА_1 гостро переживає втрату брата. Моральна шкода, яка завдана ОСОБА_1, знаходиться в процесі формування і може продовжувати своє формування на протязі дуже тривалого часу (в залежності від того як будуть складатися обставини її життя)".

Тобто суд визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди враховує тяжкий характер немайнових втрат позивачки та їх тривалий час, а в частині втрати не можливо відновити взагалі.

Незначне зменшення судом суми моральної компенсації що вимагалась позивачкою має на меті також і недопущення погіршення морального стану позивачів, який на думку експерта може з часом лише ускладнитись при несприятливих обставинах.

Щодо стягнення майнової шкоди на користь батьків у сумі 26366 гривень суд враховуючи індексацію вважає, що ця вимога підлягає задоволенню в повному обсязі,виходячи з наступного:

Ст. 1201 ЦК України передбачає:Особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Щодо стягнення моральної компенсації на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в сумі 83000,00 гривень кожному, суд вважає, що виходячи з засад розумності та справедливості розмір зазначених відшкодувань . Крім того, що важко переоцінити моральні страждання батьків після втрати дитини суд також бере до уваги той факт, що померлий був єдиним сином у батьків. Важкий моральний стан ОСОБА_3 та ОСОБА_2 також підтверджує висновок судово-психологічної експертизи. Експерт у своєму висновку зазначає:

"ОСОБА_7 психологічного стану під експертного під час обстеження, його емоційних реакцій, а також семантичного змісту його свідчень дозволяє зробити висновок, що на даний час ОСОБА_2 тяжко переживає втрату сина. Моральна шкода, яка

завдана ОСОБА_2 знаходиться в процесі формування і може продовжувати своє формування на протязі дуже тривалого часу (в залежності від того як будуть складатися обставини його життя, та життя його доньки)".

"ОСОБА_7 психологічного стану під експертної під час обстеження, її емоційних реакцій, а також семантичного змісту її свідчень дозволяє зробити висновок, що на даний час ОСОБА_3 дуже тяжко переживає втрату сина. Моральна шкода, яка завдана ОСОБА_3, знаходиться в процесі формування і може продовжувати своє формування на протязі дуже тривалого часу (в залежності від того як будуть складатися обставини її життя)".

Суд бере до уваги, те, що втрату, яку зазнали батьки не можливо відновити.

Також суд не бере до уваги рекомендовані висновком судово-психологічної експертизи суми морального відшкодування позивачам, оскільки суд вважає їх занадто малими, та такими, що не відповідають тим, стражданням яких зазнали позивачі.

Експерт у своєму висновку зазначає:

"ОСОБА_7 Ерделевському: «За відсутності вини заподіювача шкоди у випадках, коли відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає незалежно від вини заподіювача (ст. 1167 ЦК України ), виходячи з вимог розумності і справедливості замість коефіцієнта доцільно включати постійний коефіцієнт 0,1»

ОСОБА_7 матеріалів справи відповідачем є Товариство з обмеженою відповідальністю «Ісаївська машино-технологічна станція» (юридична особа), тому фактору «?у» (ступінь відповідальності заподіюваної шкоди) присвоюється значення 0,1. У випадках ДТП і ступень вини може розглядатись, коли відповідачем є фізична особа".

Однак суд вважає, що експерт визначаючи рекомендовану суму морального відшкодування вийшов за межі своєї компетенції та намагався вирішити юридичні питання.

Розмір суми морального відшкодування не може залежити, від того юридична чи фізична особа є відповідачем.

Є особа, що завдала шкоди, є особа, що постраждала, а також є особа, що зобов'язана відшкодовувати шкоду. Суд погоджується з доводами позивача, що статус особи, що зобов'язана відшкодувати шкоду (відповідача) не може впливати на розмір суми морального відшкодування, оскільки особа, що зобов'язана відшкодувати шкоду відповідно до закону відшкодовує її беззастережно. Тобто у такому розмірі як би відшкодовувала особа, що безпосередньо завдала шкоду.

Що стосується вимоги про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_8 500 гривень, щомісячними платежами на додаткові витрати суд вважає, що у задоволені цієї вимоги слід відмовити оскільки Потреба у додаткових витратах встановлюється висновком медико-соціальної експертної комісії, а суду такого висновку позивачами надано не було.

Що стосується відшкодування витрат на правову допомогу суд вважає, що у цій частині позовних вимог ОСОБА_2 також слід відмовити виходячи з наступного.

Стаття 88 ЦК України передбачає:Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

У статті 79 ЦК України зазначено:

1. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

3. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать:

витрати на правову допомогу;витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду;витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз;витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи;

витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

У статті 84 ЦК України зазначено:1. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

У статті 56 ЦК України зазначено:Правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

Особа, зазначена в частині першій цієї статті, має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи

документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Однак крім того, що суду не були надані докази здійснення витрат на правову допомогу суду також не були надані докази того, що представник ОСОБА_5 є фахівцем у галузі права та за законом має право на надання правової допомоги.

Також особа, що має право за законом на надання правової допомоги допускається д участі у справі за заявою особи ухвалою, суду, однак про намір виступати в якост особи, що надає правову допомогу не було заявлено.

Таким чином, на підставі викладеного, суд дійшов до висновку по заявлений позов підлягає задоволенню частково, а саме: з Товариства з обмеженою відповідальністю « Ісаївська машино технологічна станція»( 67023 Одеська область, Миколаївський район, с.Ісаєве, вулиця Леніна,120, код ЄДРПУ 30605737) на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_5, повинна бути стягнена майнова шкода в сумі 30337,00 грн.; з Товариства з обмеженою відповідальністю « Ісаївська машино технологічна станція»( 67023 Одеська область, Миколаївський район, с.Ісаєве, вулиця Леніна,120, код ЄДРПУ 30605737) на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_5 , повинна бути стягнена моральну шкоду в сумі 83000,00 грн.; з Товариства з обмеженою відповідальністю « Ісаївська машино технологічна станція»( 67023 Одеська область, Миколаївський район, с.Ісаєве, вулиця Леніна,120, код ЄДРПУ 30605737) на користь ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_6, повинна бути стягнена матеріальна шкода в сумі 26366,00 грн.; з Товариства з обмеженою відповідальністю « Ісаївська машино технологічна станція»( 67023 Одеська область, Миколаївський район, с.Ісаєве, вулиця Леніна,120, код ЄДРПУ 30605737) на користь ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_6, повинна бути стягнена моральна шкода в сумі 83000,00 грн.; з Товариства з обмеженою відповідальністю « Ісаївська машино технологічна станція»( 67023 Одеська область, Миколаївський район, с.Ісаєве, вулиця Леніна,120, код ЄДРПУ 30605737) на користь ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_7, повинна бути стягнена моральна шкода в сумі 83000,00 грн.; з Товариства з обмеженою відповідальністю « Ісаївська машино технологічна станція»( 67023 Одеська область, Миколаївський район, с.Ісаєве, вулиця Леніна,120, код ЄДРПУ 30605737) на користь ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_6 повинні бути стягнені витрати на проведення судово- психологічної експертизи в сумі 3605,00 грн.

В іншої частині позову повинно бути відмовлено.

Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю « Ісаївська машино технологічна станція»( 67023 Одеська область, Миколаївський район, с.Ісаєве, вулиця Леніна,120, код ЄДРПУ 30605737) на користь судовий збір в сумі 3003,08 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 57,60,61,169,209, 212- 215 , 218 ЦПК України , ст. ст. 56,79,84 ,88 ,193 , 1166,1167,1168,ч.4 ст.1172,1187, 1201 ЦК України,постановою Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди « суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю « Ісаївська машино технологічна станція», третя особа ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я та смертю задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю « Ісаївська машино технологічна станція»( 67023 Одеська область, Миколаївський район, с.Ісаєве, вулиця Леніна,120, код ЄДРПУ 30605737) на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_5, майнову шкоду в сумі 30337,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю « Ісаївська машино технологічна станція»( 67023 Одеська область, Миколаївський район, с.Ісаєве, вулиця Леніна,120, код ЄДРПУ 30605737) на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_5 , моральну шкоду в сумі 83000,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю « Ісаївська машино технологічна станція»( 67023 Одеська область, Миколаївський район, с.Ісаєве, вулиця Леніна,120, код ЄДРПУ 30605737) на користь ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_6, матеріальну шкоду в сумі 26366,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю « Ісаївська машино технологічна станція»( 67023 Одеська область, Миколаївський район, с.Ісаєве, вулиця Леніна,120, код ЄДРПУ 30605737) на користь ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_6, моральну шкоду в сумі 83000,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю « Ісаївська машино технологічна станція»( 67023 Одеська область, Миколаївський район, с.Ісаєве, вулиця Леніна,120, код ЄДРПУ 30605737) на користь ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_7, моральну шкоду в сумі 83000,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю « Ісаївська машино технологічна станція»( 67023 Одеська область, Миколаївський район, с.Ісаєве, вулиця Леніна,120, код ЄДРПУ 30605737) на користь ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_6 витрати на проведення судово- психологічної експертизи в сумі 3605,00 грн.

В іншої частині позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю « Ісаївська машино технологічна станція»( 67023 Одеська область, Миколаївський район, с.Ісаєве, вулиця Леніна,120, код ЄДРПУ 30605737) на користь держави судовий збір в сумі 3093,08 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд міста Одеса шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його оголошення.

Суддя