Справа № 638/7179/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Штих Т.В.

при секретарі - Кирилловій К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: РАЦС Дзержинського району м. Харкова про встановлення факту що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду з заявою в якій просить встановити факт проживання однієї сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 01 січня 2004 року по 28 березня 2015 року.

Свої вимоги мотивує тим, що з 04 серпня 1979 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, який зареєстровано Дзержинським РАЦС м.Харкова, актовий запис №598. За станом здоровя вони мали сумніви щодо можливості народження дитини та з метою уникнення сплати податку на бездітність, 17.12.1986 року шлюб між ними було розірвано Дзержинським РАЦС, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Між тим вони як і раніше продовжувати проживати однієї сімєю як чоловік та жінка, вели спільне господарство. 28.03.2015 року в результаті нещасного випадку ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ВЛ №491766, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову. За його життя вони мали намір знову зареєструвати свої стосунки, але не змогли в звязку з його раптовою смертю. Для приведення документів в належний стан вона вимушена звертатися до суду з даною заявою, оскільки законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту.

В судове засідання з'явився представник заявника ОСОБА_3, яка підтримала заявлені вимоги. Зацікавлена особа в судове засідання не зявилася, до суду надала заяву в якій проти встановлення юридичного факту по даній справі не заперечує та просить розглядати справу в її відсутність.

Суд, вислухавши пояснення представника, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані докази в їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтями 10,11,60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобовязані визначити коло фактів, на які вони посилаються,я к на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Із свідоцтва про реєстрацію шлюбу, виданого Дзержинським РАЦС м.Харкова, актовий запис №598 від 04 серпня 1979 року вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб.

17.12.1986 року шлюб між ними було розірвано Дзержинським РАЦС, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 17.12.1986 року.

28.03.2015 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ВЛ №491766, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову.

Факт проживання однієї сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 01 січня 2004 року по 28 березня 2015 року підтверджується показаннями свідків ОСОБА_4, яка пояснила, що дану сім?ю знає давно і є тіткою заявника. Колишній чоловік та вона завжди допомагали їй на дачі. Їй відомо, що у них був спільний бюджет, вони вели спільне господарство. В шлюбі з іншими особами ні заявник ні її колишній чоловік не перебували. Допитані в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 пояснили, що вони проживають недалеко від місця мешкання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 До похорон ОСОБА_2 їм взагалі не було відомо, що шлюб між ними розірвано. Вони завжди разом ходили, разом сплачували комунальні послуги. З 1985 року ОСОБА_2 мешкав за адресою: АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_1 та її матір?ю. З іншими особами протилежної статі вони подружжя ОСОБА_1 ніколи не бачили.

Суд, вважає, що дані свідки не зацікавлені в розгляді справи, їх показання є об"єктивними та такими, що не суперечать один одному та матеріалам справи.

Крім того, всупереч вимогам ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України зацікавлена особа не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень проти встановлення даного факту.

Судом встановлено, та не спростовані ті факти, що ні заявниця ОСОБА_1 ні померлий ОСОБА_2 після розірвання шлюбу 17.12.1986 року в інших шлюбах не перебували.

На підставі вищевикладеного суд, відповідно до ст.256 ЦПК України, вважає за необхідне встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 01 січня 2004 року по 28 березня 2015 року проживали однієї сімєю без реєстрації шлюбу.

Керуючись ст.ст.208, 209, 212, 213,214, 215, 256 ЦПК України , ст.ст. 15, 16 ЦК України,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт проживання однієї сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 01 січня 2004 року по 28 березня 2015 року.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду, а особами, без участі яких постановлено рішення протягом 10 днів з дня отримання копії рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляцію не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.В.Штих.