З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 серпня 2015 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Сидоренко І.О.
при секретарі Рудь Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 8 Словянського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Святогірська міська рада, ОСОБА_4 про виділ в натурі частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності та визнання права власності на нерухоме майно, -
До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Святогірська міська рада, ОСОБА_4 про виділ в натурі частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності та визнання права власності на нерухоме майно. Дана позовна заява мотивована тим, що 23 січня 2003 року відповідач ОСОБА_2 подарувала у власність позивачу житловий будинок літ В-1, що складає 3/50 частки турбази «Ехо», що знаходиться у місті Святогірську по вул. Соснова, відповідно до договору дарування, посвідченого 23.01.2003 року приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_5 за реєстровим № 161. Вказаний договір зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 22.07.2003 року за № 1984557. Також, 23 січня 2003 року відповідач ОСОБА_2 подарувала у власність відповідачу ОСОБА_3 житловий будинок літ. Г-1, що складає 3/50 частки турбази «Ехо», що знаходиться у м. Святогірську по вул. Соснова, відповідно до договору дарування, посвідченого 23.01.2003 року приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_5 за реєстровим № 162. Вказаний договір зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 22.07.2003 року за № 1984557. Решта будівель та споруд турбази «Ехо» належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу № 106, зареєстрованого 14.06.2001 року Словянською філією Краматорської універсальної біржі «Примус» та зареєстрованого в КП «Бюро технічної інвентаризації» м. Словянська 14.06.2001 року в реєстровій книзі за № 246/3 стор. 85.
На підставі ст. 357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Відповідно до цього позивачем у 2004-2006 роках було проведено реконструкцію належного будинку літ. В-1, в результаті чого площа будинку збільшилася до 73,30 кв.м., а поруч з будинком зведена господарська споруда у вигляді альтанки. Рішенням виконкому Святогірскої міськради № 32 від 22.03.2006 року реконструкцію будинку було узаконено, але право власності на ново строєне майно не реєструвалося. Частиною 2 ст. 331 ЦК України встановлено, що право власності на новостроєне нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник майна має право володіти та користуватися своїм майном на власний розсуд. Відповідно до цієї норми закону належний позивачу будинок літ. В-1 використовується ним виключно як дачний будинок для особистого проживання та відпочинку членів його сімї та не використовується у підприємницькій діяльності як частина бази відпочинку «Ехо». На сьогоднішній день в належному позивачу будинку постійно проживає його родина, як вимушені переселенці з зони проведення АТО, тобто фактично належний позивачу будинок є житлом.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 юридично є співвласниками нерухомого майна на праві спільної часткової власності, але фактично кожен з них є власником окремого, індивідуально визначеного нерухомого майна, яке має окрему поштову адресу та розташовано на окремих земельних ділянках. Позивачем неодноразово вносилися відповідачам пропозиції про юридичне врегулювання відносин щодо права власності та розподіл належним їм часток в натурі, відповідно до ст. 367 ЦК України, але вони не вчиняють будь-яких дій, спрямованих на підготовку необхідних для поділу майна документів та не мають наміру зявлятися до нотаріуса для укладення відповідного договору, чим порушують законні права позивача. Таким чином, врегулювати виникли правовідносини в позасудовому порядку неможливо.
Статтею 264 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Просить суд виділити в натурі належну йому частку із складу будівель і споруд бази відпочинку «Ехо» та визнати право власності на окреме індивідуально-визначене майно дачний будинок В-1 з альтанкою літ. Я, що розташовані за адресою: місто Святогірськ, вул. Соснова, будинок № 8, корпус В.
В судове засідання, призначене на 03.08.2015 року позивач не зявився, надав суду заяву, відповідно до якої просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася по невідомим суду причинам. Про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився по невідомим суду причинам, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином та у встановленому законом порядку.
Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Святогірська міська рада свого представника для участі в судовому засіданні не направила, відповідно до листа № 751/02-31 від 03.07.2015 року просили розглянути справу без участі представника міської ради та винести рішення на розсуд суду.
Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи, в судове засідання не зявилася.
У звязку з цим, суд вважає за можливе розглянути справу без участі не зявившихся осіб, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі, відповідно до вимог ст. 224 ЦК України.
Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
23 січня 2003 року відповідач ОСОБА_2 подарувала, а позивач ОСОБА_6 прийняв в дар житловий будинок, позначений літерою В-1, житловою площею 50,4 кв. м., що складає 3/50 частини приміщень турбази «Ехо» у місті Словяногірську на земельній ділянці Словяногірської міської ради (а.с. 14).
В теперішній час ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, та ОСОБА_10 проживають як особи, переміщені з тимчасово окупованої території України (району проведення антитерористичної операції) за адресою: м. Святогірськ, вул. Соснова, 8, про що свідчить довідка Управління соціального захисту населення № НОМЕР_1 від 11.12.2014 року.
Згідно з довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відомості в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо позивача ОСОБА_1, станом на 10.12.2014 року, відсутні.
Відповідно до довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» м. Словянську, № 1571-2/0.83/01 від 25.06.2015 року, право власності на нерухоме майно - будинок № 8 по вул. Соснова у м. Словянську, м. Святогірськ Донецької області, зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 3/50 частки. Іншими співвласниками майна є ОСОБА_3, за яким зареєстровано право власності на 3/50 частки даного нерухомого майна, ОСОБА_4, яка має у власності 1/10 частку даного нерухомого майна, та ОСОБА_2 власниця 39/50 часток даного нерухомого майна.
Отже, в судовому засідання з достовірністю встановлено, що нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Святогірськ, вул. Соснова, будинок № 8, є обєктом спільної часткової власності в розумінні ст. 356 ЦК України, яка говорить про те, що власність двох чи більше осіб із визначення часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Субєктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.
При вирішенні питання про можливість виділення в натурі позивачу належну йому частку із складу будівель і споруд бази відпочинку «Ехо», суд виходить з наступного.
Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у ст. 317 ЦК України.
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Частиною 4 ст. 364 ЦК України встановлено, що договір про виділ у натурі частки майна з нерухомого спільного майна укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.
Суд приймає до уваги ствердження позивача про те, що укласти договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна або про поділ нерухомого майна в позасудовому порядку не має можливості, оскільки відповідачі не вчиняють будь-яких дій, спрямованих на підготовку необхідних для цього документів. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, не скористалися своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надали належних доказів, які б спростовували доводи позивача, якщо таки малися.
Відповідно до ч. 3 ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Відповідно до ст. 183 ЦК України подільною є річ яку можливо поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.
Частиною 2 статті 364 ЦК України зазначено, що у разі, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу) співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.
Виходячи з сенсу вищенаведеної норми, суд доходить до висновку, що необхідною умовою для виділу нерухомого майна в натурі - є фактична можливість такого виділу, тобто наявність даного нерухомого майна ознак подільної речі.
При вирішенні питання про можливість фактичного виділу належної позивачу частки нерухомого майна в натурі, суд приймає до уваги ту обставину, що згідно технічного паспорту на будівлі та споруди бази відпочинку «Ехо», розташованої за адресою: місто Словянськ, місто Святогірськ, № 8, житловий будинок під літерою В-1 розташований окремо від інших будівель та споруд та обладнаний окремим входом. Відповідно до листа Управління архітектури і містобудування виконавчого комітету Словянської міської ради, датованого 21.11.2003 року, базі відпочинку «Ехо» присвоєна поштова адреса: м. Святогірськ, вул. Соснова. 8, а житловому корпусу ОСОБА_1, що розташований на території бази відпочинку «Ехо» присвоєна адреса: м. Святогірськ, вул. Соснова, 8 корпус В.
На думку суду, дані обставини свідчать про те, що існує фактична можливість виділення частки нерухомого майна позивача зі спільної власності.
Окрім того, рішенням виконавчого комітету Святогірської міської ради від 22.03.2006 року № 32 узаконено збільшення загальної площі на 12 м. кв. в житловому будинку В-1 по вул. Сосновій в м. Святогірськ.
Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову, (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника. Який її зробив і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.
Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостроєне нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).
Позивачем була проведена реконструкція належного йому будинку та зведена господарська споруда альтанка, про що свідчить досліджений в судовому засідання технічний паспорт на будівлі та споруди бази відпочинку «Ехо», розташованої за адресою: місто Словянськ. місто Святогірськ, вул. Соснова, 8.
Отже, проаналізувавши обставини даної справи та виходячи з вимог вищенаведених норм права, суд доходить до висновку, що вимога позивач про виділення в натурі належної йому частки із складу будівель та споруд бази відпочинку «Ехо» та визнання за ним права власності на окремо індивідуально визначене майно дачний будинок літ. В-1 з альтанкою літ Я підлягають задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 317, 319, 331, 355-358, 364 ЦК України, 3, 10, 11, 169, 224, 256-259 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Святогірська міська рада, ОСОБА_4 задовольнити.
Виділити ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, в натурі належну йому частку із складу будівель і споруд бази відпочинку «Ехо».
Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право власності на окреме індивідуально визначене майно дачний будинок літ. В-1 з альтанкою літ. Я, що розташований за адресою: місто Святогірськ, вулиця Соснова, будинок № 8, корпус В.
Заочне рішення може бути оскаржене відповідачем за його письмовою заявою, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії даного рішення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_11