Дата документу 25.02.2015
Справа № 320/7604/14-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 лютого 2015 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:
головуючого - судді Редько О.В.
при секретарі - Кудря В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі, вул. Шмідта, 11, Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біол» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,
До Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біол» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.
Уточнені позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.
13.06.2012 року позивач був прийнятий на роботу у ТОВ «Біол» на посаду майстра дільниці механічної обробки лиття.
23.06.2014 року позивач був звільнений з роботи за систематичне невиконання обов'язків покладених трудовим договором та правилами внутрішнього розпорядку ч. 3 ст. 40 КЗпП.
При звільнені, як зазначає позивач, йому видали трудову книжку, але наказ про звільнення не вручили. Позивач вважає звільнення незаконним.
На підставі вищевикладеного, позивач просить суд скасувати накази № 55 від 13.06.2014 року та № 56 від 16.06.2014 року, скасувати наказ № 60 від 23.06.2014 року про звільнення позивача з роботи, поновити його на роботі у ТОВ «Біол» на посаді майстра плавильно-заливочної дільниці цеху чавунного лиття, стягнути з ТОВ «Біол» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та стягнути з ТОВ «Біол» на його користь моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.
Позивач у судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява про неможливість його явки в судове засідання, оскільки він перебуває на лікарняному. Оскільки розгляд справи неодноразово відкладався, в зв'язку з неможливістю явки в судове засідання представника відповідача за різними обставинами, відповідач є юридичною особою, суд приходить до висновку, що постійні неявки представника відповідача затягують розгляд справи, а тому вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача. Заперечень з приводу позовних вимог відповідачем не надано.
Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи .
При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу..
13.06.2012 року позивач був прийнятий на роботу у ТОВ «Біол» на посаду майстра дільниці механічної обробки лиття, що підтверджується копією трудової книжки/а.с.8/.
23.06.2014 року позивач був звільнений з роботи за систематичне невиконання обов'язків покладених трудовим договором та правилами внутрішнього розпорядку ч. 3 ст. 40 КЗпП, що підтверджується копією трудової книжки та копією наказу № 60 від 23.06.2014 /а.с.9/.
Згідно довідки виданої головним бухгалтером ТОВ «Біол» від 23.01.2015 року за останні два місяці роботи заробітна плата ОСОБА_1 становила 995,23 грн. та 1459,07 грн. відповідно.
Відповідачем не були надані заперечення та докази, з приводу, викладених в наказах про накладення дисциплінарних стягнень, обставин, а тому суд вважає звільнення ОСОБА_1 незаконним.
Таким чином, судом встановлено, що при звільненні ОСОБА_1 з ТОВ «Біол» порушено вимоги чинного законодавства, тому ОСОБА_1, має право на виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Середній заробіток за 8 місяців вимушеного прогулу становить 9817,20 грн.
Отже, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню.
Поряд із цим, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. не підтверджені необхідними доказами, а тому враховуючи, що позивачу завдавалися моральні страждання, в зв'язку з несправедливим звільненням з роботи та необхідності захисту свого права в судовому порядку, які не призвели до тяжких наслідків, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 2000,00 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 47, 235 КЗпП України, ст.ст. 10, 60, 88, 208-216 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біол» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди- задовольнити частково.
Скасувати наказ за порушення трудової дисципліни № 55 від 13.06.2014 року, виданий директором ТОВ «Біол».
Скасувати наказ за порушення трудової дисципліни № 56 від 16.06.2014 року, виданий директором ТОВ «Біол»
Скасувати наказ № 60 від 23.06.2014 року, виданий директором ТОВ «Біол», про звільнення з роботи ОСОБА_1 за систематичне невиконання обов'язків , покладених трудовим договором та правилами внутрішнього розпорядку
Поновити ОСОБА_1 на роботі у ТОВ «Біол» на посаду майстра плавильно-заливочної дільниці цеху чавунного лиття.
В решті позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте по письмовій заяві відповідача, яка може бути подана до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Мелітопольського
міськрайонного суду О.В. Редько