Справа №592/3603/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1335/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Левченко Т. А. , Околота Г. М.

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання ім. М.В.Фрунзе»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 травня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе» про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4, який діяв в інтересах ОСОБА_3, звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем і за час роботи з вини роботодавця отримав професійне захворювання і, як наслідок, втратив 60 % професійної працездатності та був визнаний інвалідом ІІІ групи. Вважав, що ушкодженням здоров'я під час виконання трудових обов'язків ОСОБА_3 завдано моральну шкоду, яку оцінив у 60 000 грн., і просив її стягнути з ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» на користь позивача.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 травня 2015 року частково задоволено позов ОСОБА_3.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе» на користь ОСОБА_3 30000 грн. для відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе» судовий збір в дохід держави в сумі 243 грн. 60 коп.

Вказане рішення суду відповідач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ПАТ «СМВО ім. М.В. Фрунзе», посилаючись на неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

В доводах апеляційної скарги зазначається, що позивач не довів наявності факту спричинення йому моральної шкоди, так як надані ним докази свідчать лише про можливість її заподіяння.

Крім того, судом не доведено факту порушення прав позивача на безпечні та нешкідливі умови праці саме з вини відповідача.

Також відповідач вважає розмір відшкодування моральної шкоди не обґрунтованим, занадто завищеним і таким, що не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, посилаючись при цьому на скрутний матеріальний стан підприємства у звязку із скороченням обсягу продажів продукції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе» ОСОБА_5 про задоволення апеляційної скарги та представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 про залишення рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 з 26 вересня 1988 року по 14 січня 2015 року працював на різних роботах у ВАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе», в тому числі і слюсарем механо-збиральних робіт, тобто повязаних зі шкідливими та небезпечними умовами праці, після чого був звільнений за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору за ч.3 ст.38 КЗпП України (а.с.7-8).

На початку 2015 року він перебував на обстеженні в клініці НДІ ГП та ПЗ Харківського національного медичного університету, де йому повідомили про наявність професійного захворювання (а.с.12).

З акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 21 від 02 березня 2015 року вбачається, що комісією у складі представників відповідача, головного спеціаліста Сумського міського управління Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області, зав. відділення профілактичних медичних оглядів КУ «Сумська міська клінічна лікарня № 4» та страхового експерта з охорони праці відділу організації профілактики нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань ВД ФССНВ і ПЗ України у відділенні м. Суми було проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у позивача і йому був встановлений діагноз: (J 44.8) хронічне обструктивне захворювання легень токсико-пилової етіології другої стадії в фазі нестійкої ремісії; (J 43.8) емфізема легень другого ступеню; легенева недостатність другого ступеню; (Т 75.2) вібраційна хвороба від впливу локальної вібрації другого ступеню в формі вегетативно-сенсорної поліневропатії верхніх кінцівок зі стійкими вираженими вегетативно-трофічними порушеннями на кистях і частими ангіоспазмами пальців рук; міофіброз мязів передпліч і плечового поясу, двосторонній плече-лопатковий періартроз, деформуючий остеартроз ліктьових та променево-зап'ясткових та дрібних суглобів кістей зі стійким больовим синдромом і порушенням функції верхніх кінцівок та вказано, що захворювання професійне, від тривалого впливу вібрації, фізичних навантажень, несприятливого клімату на виробництві, встановлено вперше в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ ППЛЕК 11 лютого 2015 року.

Крім того, встановлений супутній діагноз: (К 29.9) хронічний гастродуоденіт в фазі нерізкого загострення; (N 20.9) сечокамяна хвороба; (N 11.9) хронічний пієлонефрит в фазі загострення; (М 42.1) розповсюджений остеохондроз хребта з полірадикулярним і алгічним синдромом; (Н 52.4) пресбіопія; (Н 10.0) хронічний конюктивіт.

В цьому ж акті наголошено, що професійні захворювання у позивача виникли за обставин: недосконалості технологій, неефективного використанням засобів індивідуального захисту, тривалої роботі в шкідливих умовах праці.

Причиною професійних захворювань, як зазначено в акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, стало проведення позивачем робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, локальної вібрації, показників важкості праці та мікроклімату (а.с.10). Вказаний акт був підписаний всім складом комісії, в тому числі і представником відповідача.

Відповідно до акту огляду Сумської МСЕК № 295 від 08 квітня 2015 року позивачу була встановлена ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 60 відсотків на 1 рік, встановлена третя група інвалідності у звязку з професійним захворюванням на строк до 01 квітня 2016 року, а також визначена потреба у медикаментозному, санаторному лікуванні, лікуванні в реабілітаційній установі (а.с.11, 27-30).

Частково задовольняючи позов в сумі 30000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежного виконання відповідачем обовязку з питань охорони праці стосовно позивача було порушено право останнього на безпечні умови праці, внаслідок чого у нього виникло професійне захворювання, що спричинило йому душевні страждання в зв'язку зі значним погіршенням стану здоров'я.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Місцевим судом вірно встановлено і відповідачем не заперечується, що ОСОБА_3 працював у відповідача в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, локальної вібрації, показників важкості праці та мікроклімату, а також за деякими показниками був присутній сам факт важкості праці.

Робота у шкідливих для здоровя умовах стала наслідком його професійного захворювання через порушення відповідачем вимог трудового законодавства стосовно створення безпечних умов праці (не дотримано законодавство про охорону праці, щодо гігієнічних регламентів та нормативів), тому під час огляду позивача МСЕК 20 березня 2015 року йому було встановлено втрату 60% професійної працездатності, а також встановлено третю групу інвалідності у звязку з профзахворюваннями.

Отже, є такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки місцевим судом правильно встановлено, що позивач внаслідок ушкодження здоровя в результаті професійного захворювання зазнав фізичного болю та страждань, про що йдеться у п.1 ч.2 ст.23 ЦК України, а також він змушений вживати додаткові зусилля для організації свого життя, що спричиняє йому моральні страждання.

Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно зі ст.237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного звязку між попередніми умовами.

Установивши, що професійне захворювання позивач отримав унаслідок незабезпечення у повній мірі ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» безпечних і нешкідливих умов праці, про що також йдеться в акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (недосконалість технологій, тривала робота в шкідливих умовах праці), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що завдана працівникові моральна шкода підлягає відшкодуванню саме роботодавцем.

Проте, розмір грошового відшкодування моральної шкоди судом визначено без урахування всіх встановлених у справі обставин та положень ст. 23 ЦК України, зокрема, щодо врахування вимог розумності та справедливості, роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами).

Тому, на думку колегії суддів, визначена місцевим судом сума відшкодування моральної шкоди в розмірі 30000 грн. є завищеною та не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача внаслідок заподіяння моральної шкоди, ступеню втрати ним професійної працездатності, яка за висновком МСЕК від 08 квітня 2015 року становить 60%, що свідчить про порушення судом норм матеріального та процесуального права, тому рішення в цій частині відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає зміні із зменшенням розміру такого відшкодування до 9000 грн.

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.4, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання ім. М.В.Фрунзе» задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 травня 2015 року в даній справі в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди змінити, зменшивши суму відшкодування, яка підлягає стягненню з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання ім. М.В.Фрунзе» на користь ОСОБА_3, до 9000 грн.

В іншій оскаржуваній частині рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 травня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -