Єдиний унікальний номер 243/5414/15-ц Номер провадження 22-ц/775/533/2015
У Х В А Л А

Іменем України

25 серпня 2015 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Курило В.П.

суддів: Космачевської Т.В., Новосядлої В.М.

при секретарі: Коваленко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Артемівську цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 21 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 21 липня 2015 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задоволені. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 29 грудня 2011 року станом на 31 березня 2015 року в розмірі 13 759.14 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 8066.05 грн., відсотки за користування кредитом 5001.00 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань 111.37 грн., заборгованість з комісії за користування кредитом 580.72 грн.

Судові витрати компенсуються на користь банку за рахунок держави.

В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду в частині стягнення з неї 13 759.14 грн. Вона вважає рішення в наведеній частині незаконним. Рішення суду не відповідає нормам процесуального законодавства і ухвалене з порушенням норм матеріального права. Вона не укладала з банком договору кредиту, грошима банку не користувалась, тому не має перед банком заборгованості. Вона домовлялась з банком про відкриття розрахункового рахунку їй як підприємцю і на цей рахунок перераховувала гроші та користувалась ними. Письмовий кредитний договір відсутній, вона його не підписувала, тому суд зробив помилковий висновок про те, що вона і банк перебували у кредитних правовідносинах. Копія заяви про відкриття поточного рахунку від 29 листопада 2011 року, картка із зразками підписів, відбиток печатки, що прикладені банком до позовної заяви, не доказують її бажання користуватися кредитними коштами та отримання нею таких коштів у будь якому розмірі. Суду не надані первинні бухгалтерські документи , а надані банком докази про видачу їй кредиту не є безспірними і допустимими.

В засідання апеляційного суду сторони не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином телефонограмами. Причина їх неявки в суд не відома. Відповідно до статті 305 ЦПК України неявка в судове засідання сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом. Тому апеляційний суд розглядає справу у відсутність сторін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що воно ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законів.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законів.

Судом встановлено, що згідно Довідки АА № 241170, виданї Головним управлінням статистики у Дніпропетровській області Державного комітету статистики, Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи А01 № 054809 від 17 липня 2009 року, Банківської ліцензії № 22 від 05 жовтня 2011 року, виданої Національним Банком України, ПАТ КБ «ПриватБанк» є юридичною особою, має право здійснювати банківські операції, передбачені ч.3 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк чи інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, поданої 29 грудня 2011 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» здійснювалось обслуговування поточного рахунку №5086 з встановленим кредитним лімітом, в електронному вигляді, через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms-повідомлення інші), що визначено і врегульовано «Умовами та правилами надання банківських послуг».

Зазначені правила розміщені у мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, є публічною офертою, що містить умови та правила надання послуг банком його партнерами, до якої приєднується клієнт, підписуючи заяву у відділенні банку.

У розділі 1 (відкриття рахунку) поданої до банку відповідачем заяви відзначено: «підписавши цю заяву, погоджуюсь із Умовами та Правилами надання банківських послуг, у тому числі з Умовами та Правилами обслуговування за Розрахунковими картками (що розміщені на сайті банку http://privatbank.ua, http://сlient-bank.privatbank.ua), Тарифами банку, які разом із цією заявою та карткою зі зразками підписів і відбитка печатки складають договір банківського обслуговування».(а.с. 28).

Умови обслуговування кредитних лімітів на поточних рахунках корпоративних клієнтів врегульовані п. 3.2.1. Умов та Правил обслуговування за розрахунковими картками, де у п. 3.2.1.1.1. визначено, що кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Техніко-економічне обґрунтування кредиту - фінансування поточної діяльності. Про розмір Ліміту повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших). Банк здійснює обслуговування Ліміту Клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку Клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах Ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо.

Згідно з п. 3.2.1.1.3. кредит надається в обмін на зобов'язання Клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди.

Пунктом 3.2.1.1.6. Умов та Правил передбачено, що ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку в разі зменшення надходжень на поточний рахунок або наступу інших факторів, визначених нормативними документами банку. Підписавши угоду Клієнт виражає своє згоду на те, що зміна ліміту здійснюється Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнту на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банку та Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших).

Відповідно до п.3.2.1.2.3.6. Умов та Правил, банк на свій розсуд має право списувати грошові кошти з поточних рахунків клієнта, згідно з п.3.2.1.2.2.8, при настанні термінів будь-якого з платежів, в межах що підлягають сплаті банку сум.

Отже, у зв'язку з укладенням 29 грудня 2011 року між Банком і ФОП ОСОБА_1 виникли кредитні правовідносини, зобов'язання по яких необхідно виконувати відповідно до положень ЦК України.

Згідно положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Судом встановлено, що договір укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженою на це посадовою особою Банку та особисто ОСОБА_1, зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства і на підставі статті 629 ЦК України цей договір є обов'язковим для виконання.

Статтею 204 ЦК України проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідачем зустрічний позов про визнання укладеного договору недійсним не заявлявся, у звязку з чим судом першої інстанції правильно не прийняті до уваги обставини викладені у запереченнях щодо відсутності кредитних правовідносин між нею та банком, а також про відсутність її згоди на отримання кредитних коштів у будь-якому розмірі.

Крім того дані обставини повністю спростовуються наведеними вище положеннями Умов та Правил надання банківських послуг, згоду на які надала ОСОБА_1 підписавши заяву про відкриття поточного рахунку.

03 березня 2015 року зареєстровано припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців 20915723.

Відповідно до частини 3 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Як передбачено статтею 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Частиною 1 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Пунктом 1 частини 2 зазначеної статті визначені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, якими зокрема є договори та інші правочини. Отже, внаслідок укладання договору банківського обслуговування, у вигляді заяви на відкриття рахунку між сторонами виникли цивільні права та обов'язки та позивач обґрунтовано звернувся до суду за захистом порушених прав.

За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивач узяті на себе зобов'язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитний ліміт в розмірі 11200 грн.

Відповідно до умов п.3.2.1.2.2. Умов та Правил, клієнт зобов'язується виробляти погашення кредиту, отриманого в межах встановленого Ліміту, не пізніше терміну закінчення періоду безперервного користування кредитом, встановленого п.3.2.1.1.11., а також повернути кредит у строки, встановлені п.п.3.2.1.1.10., 3.2.1.2.2.17.

За умовами п.3.2.1.2.2.8. Умов та Правил, клієнт доручає банку списувати грошові кошти з усіх поточних рахунків, у валюті кредиту для виконання зобов'язань з погашення кредиту, а також відсотків за його використання та інше.

Пунктом 3.2.1.2.2.15. визначено, що клієнт зобов'язується письмово повідомляти банк про незгоду із запропонованим банком відповідно до п.3.2.1.2.3.2. лімітом, у термін не пізніше 2 (двох) банківських днів від дати отримання від банку повідомлення про перерахунок ліміту. У разі неотримання банком від клієнта письмового повідомлення про згоду або при незгоді з величиною пропонованого банком ліміту, отриманого в результаті перерахунку, банк має право на свій розсуд або продовжувати обслуговування в рамках знов встановленого ліміту, або припинити обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку клієнту, про що банк повідомляє клієнта за 3 (три) дні до припинення кредитування на свій вибір або в письмовій формі, або за допомогою встановлених засобів електронних зв'язку банку і клієнта.

Отже, як свідчать матеріали справи, відповідачем порушені договірні зобов'язання у частині своєчасного повернення кредитних коштів, жодних повідомлень/претензій щодо незгоди із умовами надання грошових коштів не висувалось, у зв'язку із чим, у відповідача виникла заборгованість за кредитом, яка підлягає стягненню з останнього у примусовому порядку.

Доводи відповідача про те, що вона не користувалась кредитними коштами судом перевірені і правильно визнані безпідставними. В матеріалах справи є розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором. З нього видно, що фактично ОСОБА_1 користувалась грошима банку і їх не повернулась (а.с.45-48). Надані банком докази не спростовані ОСОБА_1

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь яких доказів, які б спростували надані банком докази, відповідач суду не надала. Тому у суду першої інстанції не було підстав для відмови банку у задоволені його позовних вимог.

Суд першої інстанції повно , всебічно і обєктивно перевірив доводи ОСОБА_1 про те, що вона не давала згоду на відкриття поточного рахунку саме на тих Умовах, про які йдеться в позовній заяві і зробив правильний висновок про їх безпідставність.

Відповідачем не надано суду будь яких доказів, які б спростували доводи позивача, також нею не наданий примірник тих Умов, згоду на приєднання до яких вона надала. Тому у суду першої інстанції не було підстав для висновку про недоведеність доводів позивача. Суд першої інстанції правильно прийняв як доказ Умови та правила надання банківських послуг, надані позивачем, що засвідчені печаткою та підписом уповноваженої особи.

Згідно розрахунку, наданому позивачем, прострочена заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 31 березня 2015 року становить 15 682 грн. 21 коп., з яких:

- заборгованість за тілом кредиту складає - 8066 грн. 05 коп.,

- за відсотками за користування кредитом 5001 грн. 00 коп.,

- комісія 580 грн. 72 коп.,

- заборгованість з пені 2034 грн. 44 коп.(а.с. 45-47).

Суд визнав правильним вказаний розрахунок періоду і суми заборгованості, що утворилась, оскільки він відповідає умовам укладеного договору.

Частиною першою статті 14 ЦК України передбачено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Встановивши, що ОСОБА_1 порушила умови договору, суд першої інстанції правильно ухвалив рішення про примусове стягнення на користь банку суми заборгованості: тіла кредиту , процентів за користування кредитом та комісії.

Одночасно суд першої інстанції відмовив у позові банку про стягнення пені. Статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов'язаннями.

Рішення суду в наведеній частині не оскаржується.

Отже рішення суду є законним і підстав для його скасування не має.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального законів, що призвело або могло привести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. 304, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 21 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Судді: