Справа №242/1799/15-ц
Провадження №2/242/792/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Пирогової Л.В., при секретарі Гречка К.О.., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без дозволу батька, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 13.05.2015 р. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без дозволу батька.В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем, від спільного проживання мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В інтересах дитини позивач має намір виїхати з дитиною за кордон в зв»язку з проведенням АТО на території Донецької області. Відповідач дозвіл на виїзд дитину за межі України не надає, у зв»язку з чим вона змушена звернутися до суду. Просить суд надати дозвіл ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженці ІНФОРМАЦІЯ_2, на виїзд за межі України без згоди батька ОСОБА_2 до досягнення дитиною 16 років та дозволити виготовити для цього необхідні проїзні документи.

Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з»явилася, надала суду заяву, в якій просила задовольнити позов та розглядати справу у її відсутності.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з»явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позов необхідно задовольнити відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позов і є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у цивільному шлюбі. Від спільного проживання мають неповнолітню дитину ОСОБА_3.

Згідно копії свідоцтва про народження І-КИ № 247227, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Новомосковського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 55 батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Судом встановлено, що мати дитини бажає вивезти дитину за кордон у звязку з проведенням АТО на території Донецької області, що вимагає надання батьком дитини - відповідачем по справі - дозволу на виїзд дитини за кордон.

Статтею 33 Конституцією України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом.

Згідно зі ст. 64 ч.1 Конституції України конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені.

Згідно ч. 7, ч. 8 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини.

Відповідно до ст.4 зазначеного Закону оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків .

За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Вказана норма Закону повністю відображена в постанові Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення .

Проїзний документ дитини видається органом внутрішніх справ за місцем проживання.

У відповідності з п.2-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» чітко визначено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред'явлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Згідно з Конвенцією про права дитини (ратифікована Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

У відповідності до вимог ст.ст.7,155 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що бажання позивачки отримати дозвіл на вивезення дитини за кордон узгоджується з її правами та обов'язками, покладеними на неї Сімейним кодексом України, а тому суд не вбачає жодних обставин, що обмежують згідно із законодавством право виїзду дитини за кордон і вважає, що надання такого дозволу буде відповідати інтересам дитини. Будь - яких обмежень для реалізації права на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньої дитини судом не встановлено.

Виходячи з наведеного, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за межі України, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне присудити ОСОБА_1 з відповідача понесені нею і документально підтверджені судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 33, 64 ч.1 Конституції України, Конвенцією про права дитини, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.313 ЦК України, ст. ст. 7, 141, 150, 155 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 59-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за межі України - задовольнити.

Надати дозвіл ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 виїзд у супроводі ОСОБА_1 за межі України без згоди і супроводу батька ОСОБА_2 до досягнення нею 16 років.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя