Справа №: 272/324/14-ц
Провадження № 2/272/9/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2015 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого-судді : Карповця В.В.

при секретарі : Степанчук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, третя особа Державний нотаріус Андрушівської державної нотаріальної контори , суд -

Встановив:

позивачі звернулись до суду із позовом до відповідача про скасування свідоцтв про право на спадщину за законом, видані після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_3 В обґрунтування позовних вимог зазначили про те, що в силу ст. 529 ЦК УРСР, який діяв на момент спірних правовідносин, спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли їх матір та батько, а вони в силу цієї ж норми прийняли спадщину після смерті їх матері ОСОБА_6 та їх батька ОСОБА_7. У Позивачів фактичне прийняття спадщини, оскільки на момент смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 року у будинку разом із спадкодавцем були зареєстровані та проживали її син з дружиною ( батьки позивачів у справі) і самі позивачі. Спадкові права не оформлялись, однак спадщина ними прийнята. Вони зазначили про те, що підставою оформлення спадкових прав відповідачка здійснила на підставі неправомірної довідки Бровківської ради Андрушівського району, в якій зазначено, що на момент смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року нікого зареєстрованого в житловому будинку по АДРЕСА_1 не було. З урахуванням викладених обставин, позивачі просять їх позов задовольнити, та скасувати свідоцтва про право на спадщину за законом видані на ім'я відповідачки, як такі що порушують норми цивільного законодавства щодо наявності інших спадкоємців.

Позивачі та їх представник в судове засідання не з"явивлись , оскільки надіслали заяви про розгляд справи у їх відсутність. В попередніх судових засіданнях вони та їх представник позовні вимоги підтримували та просили даний позов задовольнити.

Відповідачка та її представник в судове засідання не з"явились. Але в попередніх судових засіданнях відповідачка та її представник позов не визнали, зазначивши, що питання предмету спору вже вирішено в справі № 601/1284/12, якою в задоволенні позовних вимог позивачам відмовлено з підстав пропущення строків позовної давності. Просили застосувати підстави відмови в задоволенні позову і у цій справі. Інших обставин у справі не повідомляли.

Третя особа в судове засідання не з"явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Проаналізувавши вищевказані обставини та матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Суд, не бере до уваги клопотання представника відповідачки у справі, оскільки підстави застосування строків позовної давності у вказаній справі порушує норми ст. 561 ЦК УРСР 1963 року ( строк видачі свідоцтва про право на спадщину) та ст. 1298 ЦК України ( строк видачі свідоцтва про право на спадщину), згідно із якими спадкоємці мають право на оформлення спадкових прав шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину після спливу 6 місячного строку з моменту смерті спадкодавця, а інших строків законодавець на зазначив, вказавши цим фактично, що оформлення спадкових прав не має строків, крім вказаного вище.

Крім вказаного суд зазначає, що відповідачка і її представник не надали суду жодного доказу усунення позивачів від спадкування.

За таких обставин, суд вважає, що клопотання Представника Відповідача в даному випадку є безпідставним та таким що не підлягає задоволенню.

Крім того згідно зі ст. 561 ЦК України в ред.1963 року свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Як Цивільний кодекс України в редакції 1963 року так і діючий Цивільний кодексне визначають строк, протягом якого спадкоємець може отримати свідоцтво про право на спадщину.

За положеннями ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, а також згідно ст.1268 ч.5 діючого ЦК України прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_4 який перебував в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 В період шлюбу подружжям побудовано жилий будинок по АДРЕСА_1. Вказаний факт сторонами не оспорюється.

Згідно ст.22 КпШС України ( який був чинний на час будівництва будинку) майно, нажите подружжям на час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Аналогічні вимоги містяться в ст. ст.60, 70 СК України. Таким чином, на час відкриття ІНФОРМАЦІЯ_2 року спадщини спірний будинок був об"єктом спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Згідно зі ст.549 ЦК України (1963 р., який був чинним на час відкриття спадщини) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня її відкриття він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном або подав нотаріальному органу заяву про прийняття спадщини.

Матеріалами справи встановлено, що на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року у житловому будинку продовжувала проживати його дружина ОСОБА_5 Фактично виходячи із вказаної обставини вона прийняла спадщину в силу ст. 549 ЦК УРСР. В ході справи встановлено, що ОСОБА_5 за життя свідоцтва про право на спадщину за законом не отримувала. Ще за життя ОСОБА_5 як власник будинку зареєструвала у цьому будинку 01.11.2000 року свого сина ОСОБА_7 з його сім'єю, яка на той час складалась із його дружини ОСОБА_6 та їх дітей - позивачів у справі. Факт реєстрації позивачів у житловому будинку підтверджується штампами у паспорті позивачів - 01.11.2000 року. Інших штампів паспорти позивачі не містять, що свідчить про їх реєстрацію за адресою АДРЕСА_1 з 01.11.2000 року аж до моменту звернення до суду.

Крім матеріалів справи вказаний факт не заперечується і Відповідачем у справі, яка на запитання суду про реєстрацію Позивачів у житловому будинку по АДРЕСА_1 повідомила про підтвердження такої обставини, однак заперечувала щодо права Позивачів на майно ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Будучи допитана в судовому засіданні голова Бровківської сільської ради підтвердила факт проживання у будинку по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 її дружини ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а також її сина із сім'єю з 01.11.2000 року.

Про факт видачі довідки Відповідачу про відсутність зареєстрованих у житловому будинку осіб після смерті ОСОБА_4 чітко пояснити не змогла. Підтвердила що в погосподарському обліку по сільській раді і Позивачі, і їх батьки зареєстровані та проживали у будинку з 01.11.2000 року.

Таким чином, свідок - голова Бровківської сільської ради підтвердила обставини на які посилаються позивачі щодо неправомірності видачі оскаржуваних свідоцтв про право на спадщину за законом тільки ОСОБА_3

Суд вивчивши матеріали спадкових справ встановив, що підставою для видачі оскаржуваних свідоцтв про право на спадщину за законом слугували довідки Бровківської сільської ради про відсутність інших зареєстрованих осіб у житловому будинку по АДРЕСА_1.

Щодо підстав скасування свідоцтв про право на спадщину виданих на ім'я відповіду справі.

В силу цивільного кодексу УРСР 1963 року, який діяв на момент спірних правовідносин - ст. 529 ЦК України спадкоємцями першої черги є - діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Отже, в силу вказаної норми після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, в спадщину вступила його дружина - ОСОБА_5, яка проживала разом із ним у спадковому будинку по АДРЕСА_1 і продовжила там проживати. За таких обставин не підлягає сумніву той факт, що якщо ОСОБА_5 продовжувала проживати, отже вона вступила у володіння і користування майном.

Крім дружини ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_4 був ще один спадкоємець першої черги - Відповідач у справі. Згідно довідки Бровківської сільської ради Андрушівського району №1021 від 12.12.2006 року ОСОБА_3 розпорядилась майном ОСОБА_4

В силу наказу Мінюсту "Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" N 18/5 від 14.06.94 , який діяв на час спірних правовідносин нотаріус повинна була б вчинити ряд нотаріальних дій перед видачею свідоцтв про право на спадщину за законом саме Відповідачу. Лише після вивчення всіх обставин нотаріус повинна була б видати таке свідоцтво. Як видно із матеріалів спадкової справи № 505 ( Андрушівської державної нотаріальної контори) заява подана Відповідачем 12.12.2006 року і зареєстрована за № 902. Текст заяви містить одну фразу, яка повинна була б бути підтверджена документально - "інших спадкоємців немає".

Нотаріус при отриманні такого роду заяви повинна була б витребувати від Відповідача наступні документи - довідку про осіб які постійно проживали на момент смерті. Така довідка в матеріалах спадкової справи відсутня, наявна довідка про фактичне розпорядження майном померлого ОСОБА_4 ( хоча і ця довідка не вказує яким чином розпорядилась майном ОСОБА_3, що також є неприпустимим).

За таких обставин суд приходить до висновку, що свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року видані неправомірно і підлягають скасуванню. Такими свідоцтвами про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 є:

свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.12.2006 року зареєстроване в реєстрі № 2695 спадкова справа № 505 ( на житловий будинок по АДРЕСА_1); свідоцтво про право на спадщину за законом від 02.08.2007 року зареєстроване в реєстрі № 1313 спадкова справа № 505 ( на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у власності КСП ім. Кірова с. Бровки Андрушівського району розміром 5.43 га.

Свідоцтво від 02.08.2007 року видане неправомірно не тільки із підстав викладених вище, а й ще з тих підстав, що видане на підставі документа, який виданий після смерті ОСОБА_4, що вже свідчить про його недійсність в силу того, що з моменту смерті ОСОБА_4 припинені його цивільні права та обов'язки.

Отже, за таких обставин вищевказані свідоцтва є протиправними, такими що суперечать не тільки законодавству яке діяло на момент їх видання, але й грубо порушують права Позивачів, оскільки в силу ст. 529 ЦК УРСР спадщину прийняла одна особа, яка до нотаріуса не зверталась, але прийняла спадщину і володіла нею аж до смерті - дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_5.

За таких обставин лише вона станом на 23.07.2000 року була єдиним власником всього спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В подальшому разом із ОСОБА_5 з 01.11.2000 року проживали разом і вели спільне господарство її син ОСОБА_7, його дружина - ОСОБА_6 та діти ОСОБА_10 - Позивачі у справі. Останні продовжують проживати у спірному будинку і на момент звернення із вказаним позовом.

Щодо неправомірністі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.08.2007 року після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Аналогічно вищевказаним порушенням нотаріусом при видачі свідоцтва про право спадщини за законом після смерті ОСОБА_5 не було здійснено перевірку інших спадкоємців за законом.

Зокрема, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. На момент смерті разом із нею проживав і продовжив проживати її син - ОСОБА_7, який в силу ст. 529 ЦК УРСР є спадкоємцем першої черги і в силу ст. 549 ЦК УРСР вступив у володіння і користування всім майном спадкодавця, оскільки інших відомостей на момент смерті щодо розпорядження майном з боку Відповідача немає. Довідка датована - 12.12.2006 року і нічим не підтверджена.

Отже, в силу ст. 549 ЦК УРСР свідоцтво про право на спадщину за законом від 02.08.2007 року теж є незаконним, протиправним і підлягає скасуванню.

З урахуванням викладеного суд прийшов до висновку про скасування трьох свідоцтв про право на спадщину за законом, які видані Відповідачу незаконно без дослідження всіх обставин справи з порушенням законного права спадкоємців за законом - Позивачів у справі, які прийняли спадщину після смерті свого батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, який в свою чергу успадкував все майно ОСОБА_5 - його матері, а це : житловий будинок по АДРЕСА_1 ( цей будинок повністю успадкувала ОСОБА_5 після смерті свого чоловіка в силу статей 529 та 549 ЦК УРСР в січні 2000 року); право на земельну ділянку пай у землі, яка перебуває у власності КСП ім. Кірова с. Бровки Андрушівського району розміром 5.43 га ( обґрунтування успадкування аналогічні попередньому пункту); земельну ділянку (пай) на території Бровківської сільської ради площею 4,6057 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до державного акту серії ІІ-ЖТ № НОМЕР_1.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 529, 549 ЦК УРСР, Законом України "Про нотаріат", наказом Мінюсту "Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" N 18/5 від 14.06.94, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в межах позовних вимог.

Керуючись ст. 208, 209, 213, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 529, 549, 561 ЦК УРСР 1963 року, ст. ст. 1258, 1261, 1268, 1298 ЦК України, суд,

Вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом видане ОСОБА_3 12.12.2006 року зареєстроване в реєстрі № 2695 спадкова справа № 505 ( на житловий будинок по АДРЕСА_1)

Визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом видане ОСОБА_3 02.08.2007 року зареєстроване в реєстрі № 1313 спадкова справа № 505 ( на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у власності КСП ім. Кірова с. Бровки Андрушівського району розміром 5.43 га).

Визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом видане ОСОБА_3 02.08.2007 року зареєстроване в реєстрі № 1315 спадкова справа № 409 ( на земельну ділянку (пай) площею 4,6057 га на території Бровківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва).

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судовий збір в сумі 730,8 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:В. В. Карповець