Справа №333/3041/15-ц
Провадження 2-з/333/58/15
УХВАЛА

Іменем України

18 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрієвої М.М.,

при секретарі Пасюті К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.05.2015 року провадження у справі відкрито.

17.08.2015 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява представника ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

18.08.2015 року зазначену заяву було передано у провадження судді Дмитрієвої М.М.

У своїй заяві представник ОСОБА_1 просить суд накласти арешт на нерухоме майно боржника, а саме квартиру АДРЕСА_1 в межах суми боргу 246760 гривень.

Представник ОСОБА_1 та заявник ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились, про розгляд заяви були повідомлені належним, що підтверджується телефонограмою в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, вивчивши матеріали цивільної справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Як встановлено у ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

За змістом ст.ст. 151, 152 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити засоби забезпечення позову, в тому числі шляхом накладення арешту або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та заборони вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 1 ст. 152 ЦПК України накладення арешту на майно відповідача допускається лише за умови, що майно належить відповідачу та є необхідність саме у цьому виді забезпечення позову.

Всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, заявником не надано жодного доказу на підтвердження того, що у боржника наявне нерухоме майно, яке належить йому на праві власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи.

Таким чином, відповідно до вищевказаної норми закону, суд вважає за необхідне розяснити заявнику про необхідність надання додаткових доказів щодо належного майна ОСОБА_3

У разі неможливості отримання вказаних доказів самостійно, позивач має право звернутися до суду в порядку, передбаченому ст.ст. 133-135 ЦПК України, із заявою про забезпечення доказів.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність на цей час правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 151-153, 208-210 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу залишити без задоволення

Роз'яснити, що заявник не позбавлений можливості на повторне звернення до суду із заявою після усунення умов, що були підставою для відмови в задоволені заяві.

Копію цієї ухвали направити заявнику та представнику заявника.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва