Справа № 580/1070/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 року м.Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого Бакланова Р. В. при секретаріЗаяц Ю. О., за участю: представника позивачки - ОСОБА_1 відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення 21 410 грн. 10 коп. по договору позики;

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 серпня 2014 року відповідач взяв у позивачки грошові кошти в розмірі 17400 грн., які зобов'язався повернути до 27 серпня 2014 року. У вказаний строк відповідач кошти не повернув, тому позивачка звернулася до суду та просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 17400 грн., три відсотки річних у розмірі 318,92 грн., інфляційні витрати в розмірі 3491,18 грн. Всього стягнути 21210,10 грн.

Позивачка та її представник в судовому засіданні ствердили позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі.

У судовому засіданні були встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

27 серпня 2014 року була складена розписка (а.с. 6), в якій зазначено, що ОСОБА_2 зобов'язався повернути ОСОБА_3 гроші в сумі 17400 грн. в строк до 27 серпня 2014 року. Факт написання розписки сторонами не оспорюється, тому в порядку ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

За таких обставин суд доходить висновку, що між сторонами виникли правовідносини які витікають із договору позики.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

В той же час, рішення у такому спорі не може ґрунтуватися на свідченнях свідків на підтвердження того факту, що гроші повернуті позичальнику, оскільки доказом передачі грошей у цьому випадку, відповідно до приписів ст. 545 ЦК України може бути лише розписка, яка видана боржником кредитору на підтвердження факту отримання грошей. Така ж розписка має бути видана кредитором позичальнику на підтвердження факту повернення позики. Крім того, ч. 2 вказаної статті передбачено, що у разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України 6-36цс14 від 2 липня 2014 року, договір позики може бути оплатним, тобто таким, що передбачає сплату процентів за користування сумою позики, або безоплатним - якщо виконання позичальником зобов'язання обмежується поверненням боргу. Правила щодо сплати процентів від суми позики містяться у статті 1048 ЦК України.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, вимоги позивачки, щодо стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних відповідачем не оспорюються, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача інфляційні витрати з розрахунків індексів інфляції за 2014 рік: 102,9 за вересень; 102,4 за жовтень; 101,9 за листопад; 103 за грудень; за 2015 р.: 103,1 за січень; 105,3 за лютий, за таких обставин підлягає стягненню 3491,18 грн.

Крім того, суд вважає за необхідне, стягнути три відсотки річних, за існування простроченої заборгованості в сумі 318 грн. 92 коп.

Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача судові витрати у справі - судовий збір сплачений ОСОБА_3 при подачі позовної заяви в сумі 243,60 грн. та 200 грн. сплачені позивачем при оформленні довіреності.

На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 213 - 215 ЦПК України; ст.ст. 526, 610, 625, 1046-1047, 1049 ЦК України,

ВИРIШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення 21 410 грн. 10 коп. по договору позики, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, що проживає за адресою АДРЕСА_2 заборгованість в розмірі 21210 грн. 10 коп., а також судові витрати - 443 грн. 60 коп., всього стягнувши 21653 грн. 70 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Лебединський районний суд шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Суддя Бакланов Р. В.