У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Василевича В.С., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором про надання послуг та за зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору про надання послуг недійсним,

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 16 січня 2015 року в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором про надання послуг відмовлено повністю за недоведеністю та безпідставністю позовних вимог.

В зустрічному позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору про надання послуг недійсним відмовлено повністю за недоведеністю та безпідставністю позовних вимог.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважають, що рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову є незаконним, необґрунтованим та ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, не повним з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи.

Зазначають, що судом не було враховано невідповідність оспорюваного договору вимогам Закону України "Про захист прав споживачів".

Покликаються на те, що умови договору про надання послуг від 16.09.2013 року є несправедливими, оскільки обмежують їх, як споживачів та власників у правах щодо об'єкту нерухомості, встановлюють обов'язки лише замовників та не передбачають відповідальності виконавця за невиконання або неналежне виконання умов договору.

Просять змінити рішення суду першої інстанції, задовольнивши зустрічний позов, а в решті рішення залишити без змін.

Сторони у судове засідання аепляційного суду не з'явилися, хоча про день та час розгляду справи. Від ОСОБА_1, ОСОБА_2 надійшла заява про відкликання апеляційної скарги. Разом з тим, вказана заява подана після початку розгляду справи (2.02.2015р.), а тому не може бути задоволена відповідно до ст.300 ЦПК України. Заяви про відмову від апеляційної скарги він них не надходило.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні первісного позову сторонами не оспорюється та його законність в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з нормами ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього кодексу.

Згідно ч. 1 та ч. 5 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави i суспільства, його моральним засадам; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Встановлено, що 16 вересня 2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 уклали з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 договір про надання послуг.

Згідно п.2.1. договору на час дії договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов'язок сприяти відчуженню квартир, які знаходяться в АДРЕСА_1.

Для виконання обов'язків на час дії договору замовник передав виконавцю ексклюзивні права щодо об'єктів, а саме, права на проведення переговорів з третіми особами в інтересах замовника, що виникають з питань укладення основного договору щодо вказаного у п.2.1. договору нерухомого майна (його відчуження), які надані замовником виключно виконавцеві та протягом дії договору не можуть бути надані іншим особам на території України.

Відповідно до п.п. 3.3.2. та 3.3.3 договору замовник зобов'язується: утримуватися від будь-яких переговорів із третіми особами без участі виконавця, а у випадку виникнення подібних намірів третіх осіб - повідомити про це виконавця; не здійснювати без участі виконавця будь-які договори щодо об'єкту з будь-якою третьою особою.

Розмір винагороди виконавця за договором становить по 16200грн. за кожну квартиру, які замовник зобов'язується сплатити в день підписання попереднього договору. Умовами договору не передбачено надання замовниками передплати виконавцю.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів того, що пункти договору про надання послуг є несправедливим, порушують принцип добросовісності.

Такий висновок суду ґрунтуються на вимогах закону та на матеріалах справи і на його підтвердження в рішенні наведені відповідні мотиви та докази.

Суд правильно виходив із того, що з умовами договорів позивачі погодились та підписали їх. Договір між сторонами підписаний повноважними особами та містить усі суттєві умови, передбачені законом для договорів, які мають істотне значення, а також, які були узгоджені сторонами шляхом звернення позивачів з пропозицією щодо укладення договору та погодженням відповідачем на укладення такого договору.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", на яку покликаються позивачі за зустрічним позовом, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в ч. 2 ст. 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Умови договору, які можуть бути несправедливими визначено й у ч. 3 ст. 18 Закону, якими є, зокрема, надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору.

З аналізу норми ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" вбачається, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Такі ознаки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не вказані та не доведені.

Відповідно до пп.1.1.1 п. 1 Договору ексклюзивні права-права на проведення переговорів з третіми особами в інтересах замовника, які виникають з питань укладання основного договору щодо вказаного у п.2.1 договору нерухомого майна та надані замовником виключно виконавцеві та протягом дії договору не можуть бути надані іншим особам на території України.

Покликання в апеляційній скарзі на обмеження договором їх прав, як власників є необґрунтованими, оскільки надані ОСОБА_3 ексклюзивні права не позбавляють прав позивачів за зустрічним позовом на проведення переговорів з третіми особами щодо належного їм нерухомого майна та його відчуження.

Доводи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про те, що договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені, не заслуговують на увагу, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаної обставини суду надано не було, а невиконання його ОСОБА_3 не тягне недійсність правочину.

Рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 315, 317, 319, 323-325 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

Василевич В.С.

Шимків С.С.