УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Ізмайлової Т.Л., Наумчука М.І.,-
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Самбірського міжрайонного прокурора в інтересах держави до ОСОБА_4 та Монастирецької сільської ради Самбірського району Львівської області про визнання державних актів недійсними, за касаційною скаргою заступника прокурора Львівської області на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 лютого 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 09 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року Самбірський міжрайонний прокурор в інтересах держави звернувся в суд із позовом до ОСОБА_4 та Монастирецької сільської ради Самбірського району Львівської області, мотивуючи свої вимоги тим, що внаслідок незаконних дій та прямого умислу посадових осіб Монастирецької сільської ради, спеціаліста-землевпорядника ОСОБА_5 та сільського голови ОСОБА_6, було незаконно вилучено та безоплатно передано у власність ОСОБА_4 земельні ділянки у с. Монастирець загальною площею 0,6035 га.

Самбірський міжрайонний прокурор, враховуючи уточненні позовні вимоги, просив визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки серії НОМЕР_1 від 23 лютого 2010 року та НОМЕР_2 від 30 грудня 2009 року, які видані ОСОБА_4 Управлінням Держкомзему у Самбірському районі та зареєстровані у книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № НОМЕР_3 та за № НОМЕР_4 відповідно.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 09 червня 2015 року, у задоволенні позову - відмовлено.

У касаційній скарзі заступник прокурора Львівської області просить судові рішення першої та апеляційної інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з рішенням 3 сесії 2 демократичного скликання Монастирецької сільської ради народних депутатів № 4 від 14 червня 1995 року (а.с.16, 54-60), відповідачу ОСОБА_4 вирішено передати безкоштовно у приватну власність земельні ділянки площею 0,60 га для особистого підсобного господарства.

Згідно з рішенням Монастирецької сільської ради № 259 від 25 вересня 2009 року, яке було надано відповідачем ОСОБА_4 в органи Держкомзему в Самбірському районі Львівської області для оформлення та видачі йому державних актів про право власності на землю (а.с. 81-82), уточнено цільове призначення та розмір земельних ділянок, переданих йому у власність за вказаним вище рішенням Ради № 4 від 14 червня 1995 року.

З обвинувального акту (а.с.7-15), який був покладений в основу пред'явленого ОСОБА_5 - працюючої спеціалістом-землевпорядником Монастирецької сільської ради обвинувачення, встановлено, що вона, всупереч встановленому законом порядку, по вказівці Монастирецького сільського голови ОСОБА_6 склала два екземпляри додатку до рішення Монастирецької сільської ради № 259 від 25 вересня 2009 року, а саме, список громадян с. Монастирець, яким передаються земельні ділянки у власність, згідно з яким, було уточнено місце знаходження земельних ділянок та їх розміри та передбачено передачу ОСОБА_4 земельних ділянок у власність, зокрема, для особистого селянського господарства: площею 0,2635 га в урочищі «Біля церкви» та площею 0,3495 га в урочищі «Біля цвинтаря», хоча в дійсності, на сесії Монастирецької сільської ради 25 вересня 2009 року рішенням № 259 такого питання не вирішувалось.

Рішенням 34 сесії 6 скликання М <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_93/ed_2015_05_14/pravo1/T012768.html?pravo=1>онастирець <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_714/ed_2015_05_14/pravo1/T012768.html?pravo=1>кої сільської ради № 332 від 30 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_725/ed_2015_05_14/pravo1/T012768.html?pravo=1> січня 2015 року (а.с. 88) внесено зміни у вказане вище рішення Ради № 259 від 25 вересня 2009 року в частині доповнення додатку до цього рішення шляхом внесення відповідача ОСОБА_4 до списку осіб, яким уточнено цільове призначення та розмір земельних ділянок, переданих у власність, і визначено, що площа переданих йому у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства становить 0,6130 га, що відповідає загальній площі земельних ділянок, вказаних в оспорюваних прокурором державних актах. Даним рішенням сільська рада підтвердила передачу відповідачеві ОСОБА_4 у власність земельних ділянок саме тією площею, яка вказана в оспорюваних прокуром державних актах.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, керуючись положеннями ст.ст. 12, 116, 118 ЗК України, враховуючи п. 1. Порядку безоплатних оформлення та видачі громадянам України державних актів на право власності на земельні ділянки, затверджено <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2014_03_02/pravo1/Z960254K.html?pravo=1>го постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 2009 року № 844, вірно виходив із того, що правових підстав визнавати видані відповідачеві державні акти недійсними немає, оскільки рішенням 3 сесії 2 демократичного скликання Монастирецької сільської ради народних депутатів № 4 від 14 червня 1995 року відповідачеві ОСОБА_4 вже було вирішено передати безкоштовно у приватну власність земельні ділянки площею 0,60 га для особистого підсобного господарства. Монастирецька сільська рада своїм рішенням № 332 від 30 січня 2015 року підтвердила передачу відповідачеві ОСОБА_4 у власність земельних ділянок саме тією площею, яка вказана в оспорюваних прокурором державних актах.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 лютого 2015 року та ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 09 червня 2015 року постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Львівської області відхилити.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 лютого 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 09 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов
Т.Л. Ізмайлова
М.І. Наумчук