Справа № 489/2912/15-ц
Номер провадження 2/489/1708/15
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

21 грудня 2015 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі-позивач або Банк) до ОСОБА_1 (далі-відповідач) про звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановив

В травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між ЗАТ "ОТП Банк" та відповідачем було укладено кредитний договір, на умовах якого кредитор надав позичальнику кредит, а споживач зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним. Між позивачем та ЗАТ "ОТП Банк" був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого останнім було передано позивачу право вимоги до відповідача. З метою забезпечення виконання зобов'язань між сторонами укладений договір іпотеки. Оскільки відповідачем в добровільному порядку не сплачена прострочена заборгованість по кредитному договору, позивач просить стягнути її в судовому порядку, звернути стягнення на предмет іпотеки.

До суду від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій просили в рахунок погашення заборгованості станом на 14.04.2015 за кредитним договором №ML- 400/444/2007 від 06.12.2007 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в розмірі 664566,54 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру №1, що знаходиться за адресою: вул. Миколаївська, 8 в м. Миколаєві, що належить ОСОБА_1 на праві приватної форми власності шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнути з відповідача на користь позивав судовий збір.

В судове засідання представник позивача не з'явився, в письмовому поясненні позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце й час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомо.

Ухвалою суду вирішено проводити заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

06.12.2007 між ЗАТ "ОТП Банк" та відповідачем було укладено кредитний договір №ML- 400/444/2007, на умовах якого кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 31700,00 дол. США, з кінцевим терміном повернення 06.12.2027, а споживач зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним.

06.12.2007 між сторонами укладено договір іпотеки, предметом якого стала двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1.

Факт укладення даного договору підтверджується підписом відповідача.

20.01.2009 між сторонами укладено додатковий договір №1 до кредитного договору № ML 400/444/2007 від 06.12.2007.

На основі укладеного між позивачем та відповідачем договору суд робить висновок про виникнення зобов'язальних правовідносини між сторонами, відповідно до яких позивач зобов'язувався надати грошові кошти відповідачу в розмірі та на умовах, встановлених в договорі, а відповідач зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки.

18.03.2011 між ПАТ "ОТП Банк" та позивачем було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого останнім було передано позивачу право вимоги до відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В ч. 1 ст. 527 ЦК України зазначається, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно з ч. 1 ст. 530 цього кодексу, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З розрахунку заборгованості за договором № 400/444/2007 від 06.12.2007 вбачається, що відповідач має заборгованість за даним договором, що підтверджує факт порушення ним умов кредитного договору та не виконання зобов'язань, що випливають з нього.

В ч. 1 ст. 610 ЦК України вказується, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 664566, 54 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту 616689,09 грн., заборгованості по пені - 47877,45 грн.

Позичальником в односторонньому порядку порушені умови Кредитного договору.

Статтями 589, 590 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави у разі, коли зобов'язання не буде виконане у встановлений строк (термін).

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги.

Згідно з ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до п. 6.2. Іпотечного договору, іпотекодержатель має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якого іпотечного випадку ( несплата іпотекодавцем іпотекодержателю будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; порушення іпотекодавцем будь-якого із його зобов'язань за ст. 5 цього договору).

Відповідно до ст. 1 Закону України " Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті " протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Таким чином для застосування вище зазначеного положення необхідно 3 умови: надання кредиту в іноземній валюті, нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника та за умови, що у власності позичальника немає іншого майна у власності, загальна площа такого майна має не перевищувати 140 кв. м.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримав кредит в іноземній валюті, що підтверджується копією кредитного договору. Згідно з відомостями довідки адресно-довідкового бюро, відповідач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто таке нерухоме майно, яке передане в іпотеку, є місцем постійного проживання позичальника. Згідно з відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна загальна площа вказаної квартири становить 40,9 кв. м.

Проте суд зазначає, що на відповідача не поширюється дія вказаного Закону, оскільки згідно з ст. 1 однією з умовою його застосування є відсутність у позичальника іншого нерухомого майна у власності.

Відповідно до Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта у відповідача у спільній частковій власності є домоволодіння за адресою: пров. Рейдовий, 3 м. Миколаїв. довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта у відповідача у спільній частковій власності є домоволодіння за адресою: пров. Рейдовий, 3 м. Миколаїв.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 3654,00 грн., що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 549 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-214, 226 ЦПК України, суд

вирішив

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру №1, що знаходиться за адресою: вул. Миколаївська, 8 в м. Миколаєві, що належить ОСОБА_1 на праві приватної форми власності шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій в рахунок погашення заборгованості станом на 14.04.2015 за кредитним договором №ML- 400/444/2007 від 06.12.2007 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» в розмірі 664566 (шістсот шістдесят чотири тисячі п'ятсот шістдесят шість грн.) 54 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судовий збір у розмірі 3654,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв