Тарутинський районний суд Одеської області
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
Справа № 514/674/15-ц
Провадження по справі № 2/514/255/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Козирєва М.В., за участю секретаря судового засідання Терзі О.В., розглянувши в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК Украъни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідачів: Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області, відділу Держземагенства у Тарутинському районі, із залученням третьої особи - ТОВ "Іскра", про визнання частково недійсним розпоряджння Тарутинської РДА та визнання державного акту на право приватної власності на землю недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів: Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області, відділу Держземагенства у Тарутинському районі, із залученням третьої особи - ТОВ "Іскра", про визнання частково недійсним розпоряджння Тарутинської РДА та визнання державного акту на право приватної власності на землю недійсним.

В судове засідання сторони не з'явились, на розгляд суду від них надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Представник третьої сосби - ТОВ "Іскра" також в судове засідання не з'явився. Причини неявки суду не відомі, про день та час слухання справи сповіщений належним чином.

В зв'язку з цим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи суд дійшов висновку, що провадження у справі слід закрити з наступних підстав.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» за загальним правилом розмежування компетенції судів з розгляду земельних та пов'язаних із земельними відносинами майнових спорів відбувається залежно від суб'єктного складу їх учасників. Ті земельні та пов'язані із земельними відносинами майнові спори, сторонами в яких є юридичні особи, а також громадяни, що здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб'єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами, а всі інші - в порядку цивільного судочинства, крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких згідно з пунктами 1, 3 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства віднесено до компетенції адміністративних судів.

Рішенням Конституційного суду України від 01 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень часини першої ст. 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г», ст. 12 Земельного кодексу України, п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, в аспекті конституційного подання суд вирішив, що:

- положення частини першої статті 143 Конституції України, згідно з якими територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування "вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції", слід розуміти так, що при вирішенні цих питань органи місцевого самоврядування діють як суб'єкти владних повноважень;

- положення пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб'єкти владних повноважень;

- положення пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на "спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності" слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» від 20 травня 2013 року № 8 за змістом статті 126 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року № 2768-III, статті 19 Закону № 1952-IV (до внесення змін згідно із Законом України від 7 липня 2011 року № 3613-VI "Про Державний земельний кадастр") державні акти на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом, є підставою для державної реєстрації цих прав. Ці акти видаються спеціально уповноваженим органом державної виконавчої влади у галузі земельних ресурсів - Державним агентством земельних ресурсів України.

Видача державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку здійснювалася за єдиною визначеною процедурою, встановленою Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 року № 43, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 4 червня 1999 року за № 354/3647.

Таким чином, ознаками цих державних актів є:

видача органом виконавчої влади;

видача в межах процедури державної реєстрації права власності, користування, що виникло на підставі правовстановлювального документа;

єдиний порядок оформлення;

фіксування факту державної реєстрації права власності на землю або користування землею.

Оскільки порядок видачі державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку перебуває у сфері публічно-правових відносин, то спори щодо дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень з приводу їх видачі підлягають розгляду адміністративними судами.

З вищевикладеного вбачається, що, предметом розгляду справи є позовні вимоги про визнання недійсним рішення органу державної виконавчої влади щодо передачі у приватну власність земельної ділянки та визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, які, відповідно до норм Кодексу адміністративного судочинства України, підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, позаяк спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Позивачу слід роз'яснити право на звернення до суду за нормами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 205 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до відповідачів: Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області, відділу Держземагенства у Тарутинському районі, із залученням третьої особи - ТОВ "Іскра", про визнання частково недійсним розпоряджння Тарутинської РДА та визнання державного акту на право приватної власності на землю недійсним, - закрити.

Розя'снити позивачу його право звернутись з такими позовними вимогами до суду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя: М.В. Козирєв