АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого Заводян К. І.

Суддів: Чупікової В.В., Яремка В.В.,

Секретаря: Давньої Я.А.

З участю: представника ПАТ КБ «Дельта Банк» Кесаревої Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (далі: ПАТ КБ «Дельта Банк») до ОСОБА_2, приватного підприємства "Магнат ІV" (далі ПП "Магнат ІV"), третя особа - публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк", про стягнення боргу за договором кредиту, за апеляційною скаргою приватного підприємства "Магнат ІV" на рішення Новоселицького районного суду від 11 квітня 2014 року в частині відмови у стягненні із ОСОБА_2 основного боргу, відсотків, пені за несвоєчасне повернення тіла кредиту та пені за несвоєчасне повернення відсотків, у зв'язку з припиненням договору поруки, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ПАТ КБ «Дельта Банк» подало позов до ПП «Магнат-ІV», ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором кредиту.

Посилалося на те, що 21 червня 2007 року між «УкрСиббанк» та ПП «Магнат-ІV» був укладений кредитний договір №0, згідно умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом 350000,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,9 %, з строком погашення до 20.06.2018 року.

У забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 21 червня 2007 було укладено договір поруки №122684.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором перейшло до ПАТ «Дельта Банк».

______________________________________________________________________Провадж. №22-ц/794/531/15 Головуючий у першій інстанції Вівчар Г.А.

Категорія:19/27 Доповідач: Заводян К.І.

Через неналежне виконання умов договору станом на 18 липня 2013 року утворилась заборгованість по кредиту в сумі 272 238,32 гривень.

Після уточнення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» просило стягнути з ПП «Магнат-ІV» та ОСОБА_2 солідарно заборгованість за кредитним договором в сумі 272 238,32 грн.

В тому числі:

169900 гривень - заборгованість за кредитом;

95669,12 грн. - заборгованість за відсотками;

398,98 грн. - пеня за простроченим кредитом;

6270,22 грн. - пеня за простроченими відсотками.

Вирішити питання про відшкодування судових витрат.

Рішенням Новоселицького районного суду від 11 квітня 2014 року позов задоволено частково.

З ПП «Магнат-ІV» та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» стягнуто солідарно борг за кредитним договором в сумі 271811 грн. 28 коп.

та 2722,32 грн. у відшкодування витрат на оплату судового збору.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 17 липня 2014 року рішення Новоселицького районного суду від 11 квітня 2014 року змінено.

Позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково.

Із приватного підприємства «Магнат-ІV» та ОСОБА_2 стягнуто солідарно на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №0 від 21.02.2007 року в сумі 271441 (двісті сімдесят одна тисяча чотириста сорок одна) грн. 04 коп. та судові витрати в сумі по 1357 (одна тисяча триста п'ятдесят сім) грн. з кожного.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 лютого 2015 року рішення апеляційного суду Чернівецької області від 17 липня 2014 року в частині стягнення з приватного підприємства «Магнат-ІV» 94916,99 грн. відсотків, 377,81 грн. пені за несвоєчасне повернення тіла кредиту та 6246.24 грн. пені за несвоєчасне повернення відсотків (згідно вимог касаційної скарги) залишено без змін.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 17 липня 2014 року в частині позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення з нього основного боргу, відсотків, пені за несвоєчасне повернення тіла кредиту та пені за несвоєчасне повернення відсотків скасовано, справу в цій частині позовних вимог направлено на новий апеляційний розгляд.

В апеляційній скарзі ПП «Магнат-ІV» посилається на те, що АКІБ «УкрСиббанк» та ПП «Магнат-ІV» уклали додаткові угоди до кредитного договору №1 від 08.11.2007 р. та № 1 від 20.06.2008 р., якими збільшили відповідальність поручителя без його згоди. Відповідно до част.1 ст.559 ЦК України через збільшення обсягу відповідальності порука припиняється.

ОСОБА_2 підписував додаткові угоди як директор ПП «Магнат-ІV», а не як поручитель, тому він не повинен відповідати за позовом.

Просить рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 11 квітня 2014 року скасувати в частині стягнення з відповідачів 101708,32 грн. відсотків, прострочених відсотків та пені.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Встановлено, що відповідно до кредитного договору від 21 червня 2007 року, укладеного між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ПП «Магнат-IV», останній отримав кредитні кошти у формі поновлювальної лінії з лімітом 350000 грн. з розрахунку 20,9 % річних з кінцевим строком повернення 20 червня 2018 року.

Зобов'язання за вищевказаним кредитним договором забезпечено договором поруки від 21 червня 2007 року, укладеним між банком та поручителем ОСОБА_2, який працював директором позичальника - ПП «Магнат-IV».

08 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» уклав з ПАТ «Дельта Банк» договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором від 21 червня 2007 року перейшло від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк».

У порушення умов кредитного договору позичальник не виконував взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого станом на 18 липня 2013 року утворилася кредитна заборгованість в сумі 271441 грн. 04 коп. (а.с. 221).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що банк здійснював нарахування відсотків за користування кредитом виходячи з розміру 20,9 %.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй ухвалі від 04 лютого 2015 року погодився з висновком апеляційного суду Чернівецької області, що міститься в рішенні від 17 липня 2014 року про те, що відповідно до п. 1.3.2 кредитного договору від 21 червня 2007 року за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк процентна ставка встановлюється в розмірі 26,25 % річних, а з 20 вересня 2007 року - процентна ставка встановлюється в розмірі 29,25 %, а не 20,9 %, як помилково вважав суд першої інстанції. Такий розмір ставки (29,25 %), застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

В апеляційній скарзі ПП «Магнат-IV», в особі директора ОСОБА_2, посилався на те, що внаслідок укладення додаткових угод № 1 від 08 листопада 2007 року та від 20 червня 2008 року, відсоткова ставка за користування кредитом, була збільшена без відома та згоди на це поручителя ОСОБА_2, внаслідок чого порука припинилася в силу закону.

Однак з такими доводами погодитися не можна.

Відповідно до пунктів 1.3.1, 1.3.2 кредитного договору від 21 червня 2007 року за користування кредитними коштами з 21 червня 2007 року по 19 вересня 2007 року процентна ставка встановлюється у розмірі 17,5 % річних.

Після 19 вересня 2007 року процентна ставка встановлюється в розмірі 19,5% річних, якщо інша процентна ставка не буде встановлена у відповідності до умов цього договору та/або додаткових угод до договору.

За користування кредитними коштами понад встановлений договором строк процентна ставка встановлюється в розмірі 26,25 % річних.

З 20 вересня 2007 року процентна ставка встановлюється в розмірі 29,25 % річних. Такий розмір ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за договором.

Відповідно до додаткової угоди від 08 листопада 2007 року № 1 до кредитного договору від 21 червня 2007 року, яка укладена між банком та боржником, з 08 листопада 2007 року процентна ставка за користування кредитними коштами за договором встановлювалася в розмірі 17,5 %.

Згідно з додатковою угодою від 20 червня 2008 року № 1 з 20 червня 2008 року процентна ставка за використання кредитних коштів встановлювалася в розмірі 20,9 %.

Тобто, процентні ставки за використання кредитних коштів, що установлювалися додатковими угодами, не були вищими процентних ставок, передбачених основним договором.

За таких обставин доводи апелянта про припинення поруки за правилом част.1 ст.559 ЦК України через зміну зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, є безпідставною.

Разом з тим, відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Згідно з ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Положеннями зазначеної статті передбачено три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя; та протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Таким чином, вимогу до поручителя про виконання ним солідарно з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Крім того, умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Аналогічні правові позиції викладені в постановах Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року № 6-3цс13, від 17 вересня 2014 року № 6-53цс14, від 08 жовтня 2014 року № 6-128цс14 та у постанові від 21 січня 2015 року у справі № 6-190 цс15, які відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України.

Відповідно до част.3 ст.303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо підчас розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Апеляційний суд Чернівецької області також враховує висновки, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 лютого 2015 року у даній справі.

З матеріалів справи убачається, що згідно п. 3.1 договір поруки діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором.

15 травня 2012 року ПАТ «Дельта банк» надіслав ОСОБА_2 вимогу про дострокове погашення боргу (а.с.23 - 26), змінивши строк виконання основного зобов'язання. Вимоги кредитора поручитель повинен був виконати на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги.

З позовом до ОСОБА_2 ПАТ «Дельта банк» звернувся 05 вересня 2013 року, тобто, за межами шестимісячного строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України, після припинення договору поруки, у зв'язку з чим ОСОБА_2 не повинен відповідати за даним позовом.

Суд неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до ст.303, п.4 част.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду в частині позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення солідарно з ПП «Магнат-IV» боргу за кредитним договором, як з поручителя, і ухвалення нового рішення.

Апеляційну скаргу ПП «Магнат-IV» слід задовольнити частково. Рішення Новоселицького районного суду від 11 квітня 2014 року в частині позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення солідарно з ПП «Магнат-IV» боргу за кредитним договором, як з поручителя, слід скасувати і ухвалити нове рішення.

В позові ПАТ «Дельта банк» про стягнення із ОСОБА_2 солідарно з ПП «Магнат-IV» боргу за кредитним договором, як з поручителя, відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст.303, 307, п.4 част.1 ст.309 ЦПК України колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Магнат-IV» задовольнити частково.

Рішення Новоселицького районного суду від 11 квітня 2014 року в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_2 про стягнення солідарно з приватним підприємством «Магнат-IV» боргу за кредитним договором, як з поручителя, скасувати.

В позові публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_2 про стягнення з нього солідарно з приватним підприємством «Магнат-IV» боргу за кредитним договором, як з поручителя, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: