АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.2015 м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Владичана А.І., Міцнея В.Ф.

секретар: Лук»янишина М.В.

за участю: відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 листопада 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 листопада 2014 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ПАТ «Альфа Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, у зв'язку з тим, що справа не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Не погодившись в постановленою ухвалою, ПАТ "Альфа Банк" подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та повернути матеріали справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження. Посилається на порушення норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали районного суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження по справі з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України, суд першої інстанції вважав, що позовна заява ПАТ «Альфа Банк» не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства, оскільки кредитний договір та договори поруки було укладено між суб'єктами підприємницької діяльності.

Проте такий висновок суду є помилковим.

Як роз'яснено у п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», оскільки у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, сторонами є як юридичні, так і фізичні особи та з урахуванням вимог статей 15- 16, частини другої статті 118 Цивільного процесуального кодексу України при визначенні судової юрисдикції суди мають виходити з того, що такі справи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий. Зокрема, це можуть бути позови банку (іншої фінансової установи) до фізичної особи - позичальника і до юридичної особи - поручителя чи навпаки, які виникли з одних і тих самих правовідносин - отримання кредиту.

Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів.

Як вбачається з матеріалів справи, що 05.06.2007 року між ПАТ «Сведбанк» (який уступив право вимоги ПАТ «Дельта Банк», а останній - ПАТ «Альфа Банк») та відповідачем ОСОБА_2 як з фізичною особою - підприємцем був укладений кредитний договір. В забезпечення виконання зобов»язань позичальника 31.05.2010 року були укладені договори поруки з відповідачами ОСОБА_1 і ОСОБА_3, як з фізичними особами.

Пред'явлення позову до солідарних боржників є правом банку, яким позивач і скористався.

Таким чином, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що сторонами у справі є також фізичні особи, які взяли на себе зобов'язання відповідно до договорів поруки.

Враховуючи те, що наявний спір про цивільне право, позовна заява містить взаємопов'язані вимоги щодо повернення заборгованості за кредитним договором, а також те, що однією із сторін у спорі є дві фізичні особи, ухвалу про відмову у відкритті провадження не можна визнати законною, а спір у справі за позовом про стягнення заборгованості слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 листопада 2014 року скасувати, питання про відкриття провадження по справі направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: підпис

Судді: підписи