АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/519/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 17 грудня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_4) до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 16.05.2007 року ОСОБА_6 отримав кредит у розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Банк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі. Відповідач у свою чергу не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

У звязку із зазначеним порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.08.2014 року має заборгованість 26 614 грн. 58 коп., яку ОСОБА_4 і просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 17 грудня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 26 614 грн. 58 коп.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь позивача судовий збір у розмірі 266 грн. 15 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просив його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. При цьому вказує, що рішення районного суду незаконне, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції стало відомо, що апелянт ОСОБА_6В помер 11 січня 2015 року., у звязку з чим провадження по справі було зупинено до встановлення правонаступників.

На даний час відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 24.06.2015 року інформація про спадкоємців ОСОБА_6В відсутня.

Ухвалою апеляційного суду від 03.08.2015 року провадження по справі відновлено.

Відповідно до ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи чи припинення юридичної особи - сторони у спірних правовідносинах після ухвалення рішення, що не допускає правонаступництва, не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.

Задовольняючи позовні вимоги банку, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має заборгованість по кредитному договору, а тому вимоги Банку про стягнення заборгованості є законними , обгрунтованими та в судовому засіданні доведені.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Як вбачається з матеріалів справи 16.05.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № б/н відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 7000 грн. У вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк надав ОСОБА_6 кредитні кошти в повному обсязі. Відповідач в свою чергу не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

Станом на 31.08.2014 року відповідач має заборгованість 26 614 грн. 58 коп., яка складається з: 6503 грн. 05 коп. заборгованість за кредитом; 12 453 грн. 67 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 6 152 грн. 40 коп.- заборгованість по комісії за користування кредитом; 250 грн. штраф (фіксована частина); 1255 грн. 46 коп. штраф (процентна складова).

Згідно зі ст. 629 ЦК договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 1049 ЦК України передбачено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За таких обставин, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції

правомірно прийшов до висновку, що доводи позивача про стягнення боргу за кредитним договором є законними, так як зобов'язання за кредитним договором відповідачем належним чином не виконано.

Посилання апелянта на те, що судом не в повній мірі досліджено докази по справі колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки судом першої інстанції вивчено виписку по руху коштів по картці № 979892 з якої вбачається, що апелянт періодично як знімав кошти із картки так і погашав заборгованість.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказує на пропущення Банком строку позовної давності.

Відповідно до ч.3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Проте як вбачається з матеріалів справи в суді першої інстанції відповідач з таким клопотанням не звертався.

Отже колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 17 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :