Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 317/2478/14-ц Головуючий у 1-й інстанції: Гончаренко П.П.
Провадження № 22-ц/778/5446/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

ОСОБА_2

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Запорізької області на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 05 листопада 2014 року по справі за позовом Запорізького міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Запорізькій області до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області, треті особи - Державна інспекція сільського господарства у Запорізькій області, ОСК «Гриф-2006», Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області, Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_5 Аваль», про визнання недійсними та скасування державних актів на право приватної власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки та повернення її власнику,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року Запорізький міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Запорізькій області звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що згідно розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації від 03 березня 2007 року № 2/51 членам ОСК «Гриф-2006» було передано у власність земельні ділянки за рахунок земель ОСК «Гриф-2006». Зокрема, ОСОБА_3 була передана земельна ділянка для ведення садівництва № 19, площею 0,1000 га (кадастровий номер :12:001:0618), що розташована на території Долинської сільської ради Запорізької області (за межами населених пунктів). Право власності ОСОБА_3 на вказану земельну ділянку підтверджено державним актом серії ЯГ № 703042.

30 серпня 2007 року ОСОБА_3 відчужила спірну земельну ділянку за договором купівлі-продажу на користь ОСОБА_4 Право власності ОСОБА_4 на спірну земельну ділянку підтверджено державним актом серії ЯЕ № 276082.

Розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації від 03 березня 2007 року № 2/51 було скасоване постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2013 року.

Посилаючись на зазначене, а також на те, що перевіркою за участю спеціалістів Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області встановлено порушення земельного законодавства при виділенні земельних ділянок, зокрема земельної ділянки відповідача, позивач просив суд: визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 703042 від 20.03.2007р., виданий ОСОБА_3; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 276082 від 11.10.2007р., виданий ОСОБА_4; витребувати у ОСОБА_4 спірну земельну ділянку, розташовану на території Долинської сільської ради, за межами населеного пункту, для ведення садівництва, площею 0,1000 га (кадастровий номер :12:001:0618) на користь Головного управління Держземагентства у Запорізькій області; скасувати запис про державну реєстрацію вказаних державних актів шляхом їх закреслення.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 05 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, перший заступник прокурора Запорізької області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області від 10 березня 2015 року апеляційну скаргу першого заступника прокурора Запорізької області задоволено частково.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 05 листопада 2014 року скасовано. Ухвалено нове рішення.

Позовні вимоги Запорізького міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Запорізькій області задоволено частково.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯЕ № 276082, виданий на імя ОСОБА_4

Витребувано у ОСОБА_4 земельну ділянку, розташовану на території Долинської сільської ради, за межами населеного пункту, для ведення садівництва, площею 0,1000 га. (кадастровий номер :12:001:0618) на користь Головного управління Держземагентства у Запорізькій області.

Відмовлено в задоволенні позову в частині визнання державного акту серія ЯГ № 703042, виданого на імя ОСОБА_3, недійсним та скасування записів про державну реєстрацію державних актів.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення апеляційного суду Запорізької області від 10 березня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 116 ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно з п. 6 ст. 118 ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша статті 126 ЗК України в редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин).

Положеннями ст. 123 ЗК України, посиланням на які, зокрема, обґрунтовано позов, визначають порядок надання у постійне користування земельних ділянок юридичним особам.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Визнання недійсним державного акта на право власності на землю як самого по собі правовстановлюючого документа не передбачено ні статтею 152 ЗК України, ні іншою нормою закону при наявності рішення, що надало право на отримання цього правовстановлюючого документа.

За змістом статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації від 03 березня 2007 року № 2/51 членам ОСК «Гриф-2006», які визначені у додатку до вказаного розпорядження, було передано у власність земельні ділянки за рахунок земель ОСК «Гриф-2006».

Земельну ділянку для ведення садівництва з кадастровим номером :12:001:0618 було передано у власність ОСОБА_3

На підставі зазначеного розпорядження ОСОБА_3 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 703042, який було зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі за № 52 від 20 березня 2007 року.

30 серпня 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу ВЕХ № 419129, за умовами якого останній придбав у власність спірну земельну ділянку. На підставі зазначеного договору купівлі-продажу ОСОБА_4 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 276082 від 11 жовтня 2007 року.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2013 року, скасовано розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації від 03 березня 2007 року № 2/51 «Про безоплатну передачу громадянам-членам ОСК «Гриф-2006» у власність земельних ділянок для ведення садівництва».

Як зазначено в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2015 року, скасовуючи рішення суду першої інстанції й ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції виходив із того, що у ході розгляду адміністративної справи за позовом Запорізького природоохоронного міжрайонного прокурора до Запорізької районної державної адміністрації, про скасування розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації від 03 березня 2007 року № 2/51 було встановлено, що вказаним розпорядженням відповідач неправомірно передав безоплатно у власність членам ОСК «Гриф-2006» земельні ділянки, які не знаходились у їхньому користуванні, а тому підстави для передачі спірних земельних ділянок в порядку ст. 118 ЗК України були відсутні.

Проте, погодитись з указаним висновком суду апеляційної інстанції не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Обставини, встановлені судовим рішенням, зокрема в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. 3 ст. 61 ЦПК України).

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції виходив із того, що обставини щодо неправомірності передання безоплатно у власність членам ОСК «Гриф-2006» земельних ділянок, зокрема і спірної земельної ділянки, встановлені постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2013 року, якими скасовано відповідне розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації від 03 березня 2007 року № 2/51, що дає підстави для часткового задоволення позовних вимог у даній справі.

Однак, постановою Вищого адміністративного суду України від 21 травня 2015 року скасовано постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2013 року і ухвалено нове рішення в адміністративній справі за позовом Запорізького природоохоронного міжрайонного прокурора до Запорізької районної державної адміністрації, про скасування розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації від 03 березня 2007 року № 2/51, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

За таких обставин, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

За положеннями ч. 4 ст. 338 ЦПК України, яка визначає підстави для скасування рішення судом касаційної інстанції та передачі справи на новий розгляд, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Висновок про те, що держаний акт на право власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема статтями 116, 118 ЗК України, міститься у висновках ВСУ України від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92цс13) та від 23 жовтня 2013 року (справа № 6-93цс13).

Як зазначалося вище, постановою Вищого адміністративного суду України від 21 травня 2015 року скасовано постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2013 року і ухвалено нове рішення в адміністративній справі за позовом Запорізького природоохоронного міжрайонного прокурора до Запорізької районної державної адміністрації, про скасування розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації від 03 березня 2007 року № 2/51, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Судом встановлено, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 703042 ОСОБА_3 отримала на підставі розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації від 03 березня 2007 року № 2/51.

Таким чином, за умови чинності розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації від 03 березня 2007 року № 2/51 «Про безоплатну передачу громадянам-членам ОСК «Гриф-2006» у власність земельних ділянок для ведення садівництва», державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 703042 від 20.03.2007р., виданий ОСОБА_3, не може бути визнаний недійсним.

Також колегія суддів наголошує, що оскільки право власності на земельну ділянку перейшло до ОСОБА_3 на підставі державного акта, то захист порушеного права попереднього власника шляхом витребування майна, в т.ч. від осіб, до яких згодом перейшло право власності на земельну ділянку, без визнання правоустановчого документа, на підставі якого майно власника було набуте іншою особою, неможливе.

Стосовно іншої частини позовних вимог, то вони є похідними від вимоги про визнання недійсним державного акту, тому не підлягають задоволенню з огляду на відмову у задоволенні основної вимоги.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки базуються на викладі фабули справи, є повторенням обставин, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги та зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Докази та обставини, на які посилається перший заступник прокурора Запорізької області в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Запорізької області відхилити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 05 листопада 2014 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: