№ провадження 2/521/1777/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«17» лютого 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Целуха А.П.,

при секретарі судового засідання - Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про скасування свідоцтва про право власності та державної реєстрації ,-

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2014 року позивачі звернулись до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_3 про скасування свідоцтва про право власності та державної реєстрації, в якому просили суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним та скасувати свідоцтво на право власності та державну реєстрацію житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3 на праві власності, посилаючись на те, що відповідач, без дозвільних документів здійснила самочинне будівництво, використав належні їм будівельні матеріали. Відповідач, як замовник будівництва, не маючи дозволу на виконання будівельних робіт, отримала декларацію про готовність об'єкту до експлуатації на підставі якої їй було видане свідоцтво на право власності на спірний будинок та зареєстровано у державному реєстрі прав на нерухоме майно. У подальшому зазначена декларація була скасована. Таким чином, право власності на спірну будівлю було отримано відповідачем без відповідних правових підстав, а тому є таким, що підлягає скасуванню.

Позивачі у судове засідання не з'явились, надавши до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, в якій позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій позов не визнала, посилаючись на те, що вона як власниця земельної ділянки мала права без дозвільних документів проводити будівельні роботи. А будівельними матеріалами, що належать позивачам, мала права скористатися, так як вони знаходились на її земельній ділянці. Справу просила слухати у її відсутність.

У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 01 грудня 2000 року, між сторонами по справі, був укладений договір дарування земельної ділянки площею 0,0915 га, яка розташована по АДРЕСА_1.

У відповідності до умов договору відповідач отримала у приватну власність зазначену земельну ділянку. Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області, та зареєстрований у реєстрі за номером 2524, серія АВО №383463.

На підставі договору дарування відповідач отримала державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, який зареєстрований 19 квітня 2010 року, серія ЯИ №921464. Кадастровий номер земельної ділянки :20:028:0084.

У подальшому, ОСОБА_3, використавши належні позивачам будівельні матеріали, без дозволу на виконання будівельних робіт, здійснила будівництво житлового будинку та на підставі декларації про готовність об'єкту до експлуатації від 08.12.2011 року, серія ОД №7, отримала свідоцтво про право власності від 22 березня 2012 року серія САЕ №571247.

Дане свідоцтво 05 червня 2012 року було зареєстроване відповідачем у КП "ОМБТІ та РОН", про що свідчить витяг за №34369339, номер запису 44710 у книзі 312-142.

02 грудня 2014 року наказом №3"СК" Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, декларація про готовність об'єкта до експлуатації на підставі якої відповідач отримала спірний будинок у власність - була скасована, в зв'язку з відсутністю у останньої дозволу на виконання будівельних робіт.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 5 Закону України "Про основи містобудування" при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені: розробка містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил, розміщення і будівництво об'єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об'єктів.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про архітектурну діяльність" визначено, що будівництво [нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

За ст.ст. 31,34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", ст. 9 Закону України "Про архітектурну діяльність" будівництво об'єкту нерухомості вимагає розробки і затвердження у встановленому порядку компетентними органами проекту його будівництва та отримання дозволів і узгоджень відповідних органів та служб на здійснення будівельних робіт чи реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Статтями 31, 34 та 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та ст. 5 Закону України "Про основи містобудування" забороняється експлуатація об'єктів, не прийнятих інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належного проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Таким чином, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи дозволяють задовольнити позов у повному обсязі, оскільки будівництво спірного об'єкту нерухомості було здійснено відповідачем без належних дозвільних документів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376 Цивільного кодексу України та ст. ст. 10,11, 57, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про скасування свідоцтва про право власності та державної реєстрації - задовольнити у повному обсязі.

Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності серія САЕ №571247 від 22 березня 2012 року, яке видане ОСОБА_3 на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати незаконним та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ