Єдиний унікальний номер 725/5080/14-ц
Номер провадження 2/725/1154/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2015

Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:головуючого судді Іщенко І. В. при секретарі Берекеля О.В. за участю:представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2 представника відповідача: ОСОБА_3 ,третіх осіб: ., ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третіх осіб без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції про визнання договору дарування житлового будинку недійсним та визнання права на ? частку спадкового майна , -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6, треті особи на стороні позивачки, що не заявляють самостійних вимог - ОСОБА_4, ОСОБА_7, реєстраційна служба Чернівецького міського управління юстиції, про визнання договору дарування житлового будинку недійсним та визнання права на ? частку спадкового майна. Посилалася в позові на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_9. На день смерті батька вона була зареєстрована та проживала разом з ним в будинку АДРЕСА_1. На день смерті батька в будинку також був зареєстрований та проживав її брат ( син померлого) - відповідач ОСОБА_6 Також була зареєстрована, але не проживала донька померлого - третя особа по справі ОСОБА_4 На момент смерті батька, позивачка була впевнена, що будинковолодіння АДРЕСА_1, яке складається із житлового будинку загальною площею 51,80 кв.м., в т.ч. житловою площею 38,30 кв.м., 2-х літніх кухонь, вбиральні, сараю з підвалом, колодязя, вигрібної ями і огорожі та земельна ділянка площею 0,0877 га., на якій розташоване це будинковолодіння, належали на праві власності їх батькові, а тому звернулась 17.07.2012 року у відповідності до ст.1268,1270 ЦК України до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець першої черги. Під час підготовки документів для оформлення спадщини дізналась, що 18 січня 2012 року її батько підписав договір дарування житлового будинку відповідачу ОСОБА_6 Вважає, що цей договір є недійсним виходячи з наступного. В абзаці 2 п.14 договору зазначено: «Цей договір прочитано кожною із сторін окремо». Посилання в договорі на вказану обставину не відповідає дійсності, оскільки батько був неписьменною людиною. Він ніколи не вивчав грамоту, не вмів читати і писати, а здійснювати короткий підпис навчила його робити вона особисто. Крім того, на час підписання договору батько мав суттєву ваду здоров»я, а саме туговухість. Він з 2005 перебував на диспансерному обліку у лорлікаря, постійно носив слуховий апарат. У тексті договору, посвідченому нотаріусом 18.01.2012 року, наявні суттєві протиріччя. В пункті 1 зазначено, що ОСОБА_9 дарує ОСОБА_6 житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами, що розташований в АДРЕСА_1, а в пункті 14 цього ж договору зазначено: «Дарувальник, ОСОБА_9, повідомляє, що на момент відчуження земельної ділянки в зареєстрованому шлюбі не перебуває, є вдівцем». На думку позивачки, такий текст договору не дає можливості встановити, які дійсно наміри були у покійного під час підписання спірного договору, яке волевиявлення у нього було, тому, що за життя батько неодноразово, говорив, що будинок після його смерті він залишає їй (позивачці) та братові - відповідачу по справі.

За таких обставинах, коли її батько - ОСОБА_9, будучі людиною похилого віку (77 років), вперше за своє життя взагалі приймав участь при оформленні нотаріусом документу, при наявності фізичних вад у нього та неписьменності, вважає, що спірний договір був укладений за відсутністю його вільного волевиявлення, яке б відповідало його внутрішній волі та було спрямовано на настання реальних наслідків.

Оскільки відповідач не визнає її права на частку в спадковому майні, що залишилось після смерті батька, вимушена звернутися до суду за захистом

В судовому засіданні представники позивачки позов підтримали повністю, надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_6 та його представник в залі судового засідання позов не визнали, просили в його задоволені відмовити.

Третя особа ОСОБА_10 позов визнала, просила його задовольнити.

Третя особа ОСОБА_7 в письмовій заяві просила справу розглянути у її відсутності, позов задовольнити.

Представник реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції письмово повідомив про розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши представників позивачки, відповідача та його представника, свідків, дослідивши письмові докази, які були у справі, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що за життя померлому ОСОБА_9 належало на праві особистої власності будинковолодіння АДРЕСА_1, яке складалося із житлового будинку загальною площею 51, 80 кв.м., в т.ч. житловою площею 38,30 кв.м., 2-х літніх кухонь, вбиральні, сараю з підвалом, колодязя, вигрібної ями і огорожі та земельної ділянки площею 0,0877 га., на якій розташоване це будинковолодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер.

Як свідчить довідка ЖРЕП № 12 від 09.07.2012 року за № 520 на день смерті ОСОБА_9 в будинку по АДРЕСА_1 разом з ним проживали його діти: позивачка - ОСОБА_5, відповідач - ОСОБА_6 та була зареєстровано третя особа - ОСОБА_4

З витягу зі спадкового реєстру, виданого Першою Чернівецькою нотаріальною державною конторою вбачається, що позивачка - ОСОБА_5 в межах строку встановленого ст.1270 ЦК України звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Під час оформлення документів для отримання спадщини, позивачка дізналась, що 18 січня 2012 року приватним нотаріусом ОСОБА_8 був посвідчений договір дарування житлового будинку, згідно якого ОСОБА_11 подарував ОСОБА_6 житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами, що розташований в АДРЕСА_1

Як встановлено судом, в абзаці 2 п.14 вищевказаного договору зазначено: «Цей договір прочитано кожною із сторін окремо».

В судовому засіданні свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 підтвердили той факт, що ОСОБА_9 не вмів писати і читати. Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснили, що ніколи не бачив особисто, щоб покійний читав або писав.

Під час дослідження судом реєстру для реєстрації нотаріальних дій за січні 2012 року приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_8 встановлено, що в порушення вимог п.7.47 Правил ведення нотаріальних дій, затверджених наказом МЮ України 22.12.2010 року, в графі 7 Реєстру відсутнє власноручно виконане написання прізвище ОСОБА_9, а стоїть тільки підпис. Представник державного нотаріального архіву Чернівецької області в судовому засіданні підтвердила в судовому засіданні факт порушення нотаріусом ОСОБА_8 Правил ведення нотаріальних дій при оформленні спірного договору, а також пояснила що нотаріус ОСОБА_8 померла в 2013 році.

Вищевказані докази свідчать про те, що ОСОБА_9 самостійно не міг написати своє прізвище, а отже і прочитати текст договору дарування, посвідчений нотаріусом ОСОБА_8 18.01.2012 року.

Судом також встановлено, що на час підписання договору ОСОБА_9 мав ваду здоров»я, а саме туговухість. Цей факт не заперечувався ні ким із сторін. Факт перебував на диспансерному обліку ОСОБА_9 у лорлікаря з 2005 року з діагнозом двосторонній хронічний кохлеарний неврит, підтверджується довідкою КМУ «Лікарська поліклініка № 1», в якій зазначено, що ще в 2009 році ОСОБА_9 слухопротезувався та отримував слуховий апарат.

Під час судового засідання свідок відповідача ОСОБА_18 пояснив, що в день оформлення договору він підвозив відповідача, його дружину та ОСОБА_19 до нотаріуса і бачив як укладався договір, чув як нотаріус читала в голос договір. Він в той день у ОСОБА_9 не бачив слухового апарату.

Третя особа ОСОБА_4 в суді вказала на те, що ОСОБА_9 в січні 2012 року особисто їй казав про те, що їздив сином ( ОСОБА_9,) оформляти якись документи, але забув слуховий апарат.

Таким чином суд вважає встановлений той факт, що фактично ОСОБА_9 із-за вади слуху та неписьменності не мав можливості усвідомлювати текст договору, який був підписаний ним 18.01.2012 року., що свідчить про неможливість встановлення факту волевиявлення ОСОБА_9 на час підписання договору 18.01.2012 року.

Такий висновок суд робить також виходячи з того, що в пункті 1 спірного договору зазначено, що ОСОБА_9 дарує ОСОБА_6 житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами, що розташований в АДРЕСА_1, а в пункті 14 цього ж договору зазначено: «Дарувальник, ОСОБА_9, повідомляє, що на момент відчуження земельної ділянки в зареєстрованому шлюбі не перебуває, є вдівцем».

Вищенаведене свідчить про порушення нотаріусом п.36 Інструкції, якою передбачено обов'язок нотаріуса роз'яснити сторонам зміст і значення правочину і перевірити, чи відповідає зміст, посвідчуваного договору вимогам Закону і дійсним намірам сторін.

Відповідно до ч.1 ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає другій стороні (обдарований) безоплатно майно у власність. Таким чином, сторони при укладенні договору повинні мати повну уяву як про предмет договору, так і досягти згоди при всі істотні умови.

Частина 3 ст.203 ЦК України передбачає, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Недотримання вказаних умов закону при оформленні спірного договору свідчить про його недійсність, що передбачено частиною 1 статті 215 ЦК України.

У відповідності до частини 1 статті 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, таких правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд критично оцінює покази свідків ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23 стосовно письменності покійного, оскільки вони протирічать іншим доказам, дослідженим судом і розцінюваними судом як належні.

Що стосується показів ОСОБА_17 стосовно часу укладення договору ОСОБА_9 в 2011 році, то вони взагалі суперечать іншим доказам, оскільки сам відповідач вказує, що договір дарування укладався 18.01.2012 року.

Суд вважає, що позивачка довела тот факт, що під час оформлення договору дарування житлового будинку 18.01.2012 року були порушені вимоги законодавства, що призвело до порушення її майнового права щодо спадкового майна.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, як спадкоємець першої черги за законом у відповідності до ст..1261 ЦК України, своєчасно звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_9

За змістом ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкуваня мають діти спадкдавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідного до ст..1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними.

Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає, що позивач не довів факту та не надав доказів кола осіб які претендують на спадщину, а тому суд не може зробити висновок щодо кола спадкоємців і визначити частку кожного із спадкоємців. А тому в частині визнання права власності на ? частину спадкового майна суд відмовляє.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 60,209,212-215,218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним договір дарування житлового будинку від 18.01.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі №149, згідно якого ОСОБА_9 подарував ОСОБА_6 житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Іщенко І.В.