ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2972/15-ц
Провадження № 2/210/1521/15
У Х В А Л А

"16" липня 2015 р.

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Скотар Р.Є.., розглянувши позовну заяву ОСОБА_3 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ" про захист прав споживачів та стягнення коштів ( повернення строкового вкладу (депозиту), процентів, пені (неустойки), суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми),-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 13.04.2015 року звернулася до суду з вищезгаданим позовом, в якому просить стягнути з відповідача її на користь суму вкладу 78000,00 грн з урахуванням нарахованих, але невиплачених процентів річних за фактичну кількість днів користування вкладом протягом дії договору; суму процентів річних за безпідставне зберігання та користування коштами вкладу понад строк дії договору в розмірі 2564,38 грн; суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми в розмірі 961,25 грн; суму пені (неустойки) згідно частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» в сумі 3% за кожен день прострочення виконання але не більше подвійної ставки Національного Банку України в розмірі 46800,00 грн; відшкодувати завдану моральну шкоду в розмірі 4000,00 грн.

Ознайомившись із змістом позовної заяви та додатками до неї, вважаю, що позовна заява не відповідає вимогам ч.5 ст. 119Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Представник позивача в позовній заяві посилається на п.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», як на підставу для звільнення від сплати судового збору.

Однак, посилання позивача на те, що правовідносини між сторонами виникли на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними, оскільки, вирішити спір позивач просить саме на підставі відповідних норм Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), а не Закону України «Про захист прав споживачів».

Як вбачається з позовної заяви, підстава та предмет позову стосуються повернення коштів за договорами банківських вкладів (депозитів) укладених між сторонами.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» судам роз'яснено, що оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

Відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів», сфера дії цього Закону розповсюджується на правовідносини, які виникають між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

При цьому, як вбачається зі змісту позовної заяви, правовідносини, які виникли між сторонами, випливають з договору банківського вкладу та не є предметом регулювання Закону України «Про захист прав споживачів», а врегульовані § 3 «Банківський вклад» глави 71 Цивільного кодексу України та Законом України «Про банки та банківську діяльність». Зокрема ст. 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї на умовах та в порядку, встановлених договором.

Тобто, договір банківського вкладу, не є договором надання послуг, у визначенні Закону, так як надання послуг за цим Законом є: діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного, визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

При застосуванні вимог Закону України «Про захист прав споживачів» у справах, що виникають з договірних правовідносин, слід мати на увазі, що цей закон встановлює загальні підстави відповідальності за порушення прав споживачів. Але відносини, що виникають під час виконання вже укладених договорів, відносяться насамперед до договірних відносин, а тому положення даного Закону до них не застосовуються. Крім того, як посилається позивач по тексту позовної заяви, в даному випадку спірні відносини регулюються Цивільним кодексом України.

Відтак, виходячи із змісту позовної заяви вбачається, що спір між сторонами виник саме на підставі договірних відносин, які регулюються ЦК України та не підпадає під дію Закону України «Про захист прав споживачів» і тому до позовної заяви має бути додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених чинним законодавством розмірах.

Згідно з п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставкою судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру є 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тобто не менше 243,60 грн та не більше 3654,00 грн.

Розмір грошових коштів, які позивач просить стягнути на її користь з відповідача складає 128325,63 грн, тому судовий збір за подання до суду заяви майнового характеру становить 1283,26 грн.

Крім того, позовна заяви містить вимоги майнового та немайнового характеру.

Відповідно до ч. 3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру

Згідно з п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставкою судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру є 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 243 грн. 60 коп.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір в розмірі 1283 грн 26 коп. за подання до суду заяви майнового характеру та 243 грн 60 коп. за подання заяви про відшкодування моральної шкоди.

Разом із тим позивач звертається до Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу, посилаючись на ч.5 ст.110 ЦПК України, тобто у зв'язку з поданням позову про захист прав споживачів.

У зв'язку з тим, що суд не вбачає підстав для застосування до даних спірних правовідносин Закону України «Про захист прав споживачів», звернення до суду на підставі ч.5 ст.110 ЦПК України є порушенням правил підсудності.

Частиною 2 ст.109 ЦПК України передбачено, що позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Відповідно до ч. 7 ст.109 ЦПК України позови, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред'являтися також за їх місцезнаходженням. У такому випадку, відповідачем у справі є юридична особа в особі відповідної філії чи відділення.

Частиною 1 статті 121 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивачів і надає їм строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного і керуючись ст. 119-121 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_3 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ" про захист прав споживачів та стягнення коштів ( повернення строкового вкладу (депозиту), процентів, пені (неустойки), суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми),-- залишити без руху.

Роз'яснити позивачці, що зазначені в ухвалі недоліки ним можуть бути усунені протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Р. Є. Скотар