АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/8057/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Сташків Н.М.
Провадження № 22-ц/789/1100/15 Доповідач - Парандюк Т.С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - апелянта ОСОБА_1; представника

ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 15 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення завданої йому внаслідок вчинення злочину матеріальної шкоди в розмірі 3000 гривень та моральної шкоди в сумі 10 000 грн.

В обгрунтування своїх вимог посилався на те, що 28.07.2013 року ОСОБА_1 наніс йому тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень. Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 24.03.2105 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя ОСОБА_2 В результаті заподіяних легких тілесних ушкоджень він перебував на лікуванні у лікарні, на що витратив близько 3000 гривень. Крім того, вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідача йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у втраті звичного ритму та способу життя, погіршенні стану здоровя та яку оцінює у 10000 гривень.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 15 липня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 (мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1) в користь ОСОБА_2 (мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2) 613 (шістсот тринадцять) гривень 70 копійок матеріальної шкоди та 6000 (шість тисяч) гривень моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 487 гривень 20 копійок судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати в частині задоволення позовних вимог морального характеру та ухвалити нове рішення, яким відмовити, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушено норми матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав і пояснив, що не в змозі відшкодувати 6000 грн. моральної шкоди, оскільки офіційно не працює.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнав, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції прийшов до переконання про порушення права позивача на отримання морального відшкодування внаслідок заподіяння йому легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоровя з вини ОСОБА_1.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Судом встановлено, що 28.07.2013 року в ході конфлікту на сходовій клітці будинку, де сторони проживають, ОСОБА_1 навмисно спричинив ушкодження здоров'я ОСОБА_2, що стверджується вироком Тернопільського міськрайонного суду від 24 березня 2015 року, який набрав законної сили.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

В результаті злочинних дій відповідача, ОСОБА_2 перебував на лікуванні з 02 по 20 серпня 2013 року з діагнозом закрита черепно-мозгова травма, струс головного мозгу, з подальшим спостереженням у невролога за місцем проживання та лікування медичними препаратами, що підтверджується лікарняним листом та випискою з медичної карти хворого.

Як вбачається із оригіналів чеків ТОВ Соціальні аптеки від 29.10.2013 року, які містяться в матеріалах справи, позивачем понесені витрати на придбання ліків на загальну суму 613,70 гривень. Вказані медпрепарати згідно з випискою з історії хворого ОСОБА_2 рекомендовані лікарем.

Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з вимогами ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. До моральної шкоди відноситься: фізичний біль та страждання, яких фізична особа зазнала у звязку з ушкодженням здоровя, душевні страждання особи у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї.

В силу вимог ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Положеннями п. 17-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з наступними змінами та доповненнями) розяснено, що виходячи з правил статей 4, 5 ЦПК України і статей 28, 49, 50 Кримінально-процесуального кодексу України потерпілий, тобто особа, якій злочином заподіяно моральну шкоду (внаслідок посягання на здоров'я, честь, гідність, знищення майна, позбавлення годувальника тощо), має право пред'явити позов про її відшкодування у кримінальному процесі або в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до роз'яснень, даних у п. п. 4, 5 цієї постанови, суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пункт 9 цієї Постанови вказує, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначені розміру відшкодування моральної шкоди в сумі 6000 грн., суд першої інстанції вірно виходив з засад справедливості, розумності, виваженості та враховуючи те, що саме з вини ОСОБА_1 ОСОБА_2 були спричинені легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоровя (висновок експерта № 1476 від 29.10.2013 року) і в результаті чого, останній тривалий час перебував на лікуванні, переніс душевні та психічні страждання, що призвели до порушенням способу життя та інших негативних наслідків у житті, тривалістю розгляду кримінальної справи ( більше року).

Доказів щодо стягнення іншої суми відшкодування моральної шкоди апелянтом не представлено, а судом не здобуто.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права, зібраним доказам, а тому підстав для скасування судового рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 317, 313-315, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 15 липня 2015 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_4