Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Луганська В.М.
Справа № 415/5968/13-ц
Провадження № 22ц/782/206/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Луганської області в складі :

головуючого Луганської В.М.,

суддів Борисова Є.А., Дронської І.О.

при секретарі Веселова С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 08 жовтня 2014 року в справі за поданням виконуючого обовязки начальника відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року виконуючий обовязки начальника відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, посилаючись на те, що на виконанні у відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчого листа № 2/415/2060/13, який виданий 16.10.2013 року Лисичанським міським судом Луганської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват банк» боргу на суму 26 074, 47 грн. та виконавчий лист № 2/415/2060/13 від 16.10.2013року щодо стягнення на користь ПАТ КБ «Приват банк» боргу на суму 260, 47 грн. Посилався на те, що державним виконавцем були відкриті виконавчі провадження, були винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень, про що будо повідомлено боржника, однак боржник ухиляється від зобовязань, покладених на судовим рішенням.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 08 жовтня 2014 року подання виконуючого обовязки начальника відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 задоволено. Суд тимчасово обмежив у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 до виконання ним своїх зобов'язань покладених на підставі виконавчого листа № 2/415/2060/13 Лисичанського міського суду про стягнення з ОСОБА_2В, на користь ПАТ КБ «Приват банк» боргу у розмірі 26 334. 84 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду та відмовити у задоволенні подання посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушенням судом норм процесуального та матеріального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, посилаючись на обставини, викладені в апеляційній скарзі.

Представник ВДВС Лисичанського міського управління юстиції та представник ПАТ КБ «Приват банк» в судове засідання не зявилися про причини неявки суд не повідомили, про місце та час судового засідання повідомлені у визначеному законом порядку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу від 08 жовтня 2014 року про задоволення подання виконуючого обовязки начальника відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції, суд виходив із того, що виконавчою службою приймались заходи щодо виконання рішення суду, боржник добровільно борг не сплачує і що є підстави для задоволення подання.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він суперечить вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 16 жовтня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват банк» заборгованість по кредиту в сумі 26 074, 47 грн., та судовий збір у сумі 260, 74 грн. 16.10. 2013 року Лисичанським міським судом Луганської області було видано виконавчий лист № 2/415/2060/13 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват банк» заборгованості по кредиту на суму 26 074, 47 грн. та виконавчий лист № 2/415/2060/13 від 16.10.2013 року щодо стягнення на користь ПАТ КБ «Приват банк» судового збору в розмірі 260, 47 грн. Постановами державного виконавця відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції від 25.06.2014 року відкриті виконавчі провадження з виконання виконавчого листа № 2/415/2060/13 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват банк» заборгованості по кредиту на суму 26 074, 47 грн. та виконавчого листа № 2/415/2060/13 від 16.10.2013 року щодо стягнення на користь ПАТ КБ «Приват банк» судового збору в розмірі 260, 47 грн. 25.06.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на йог відчуження.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 "Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї" кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно зі ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що задоволення подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Оскільки, відповідно до частини 2 статті 377-1 Цивільного Кодексу України, зазначене подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим більше, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Отже, на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 з 2013 року не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Виконуючий обовязки начальника відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції, звертаючись 07.10.2014 року з поданням про тимчасове обмеження права боржника на виїзд за межі України, направив до суду копії постанов про відкриття виконавчого провадження від 25.06.2014 та копії виконавчих листів № 2/415/2060/13, № 2/415/2060/13, копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на йог відчуження від 25.06.2014 року.

Проте, ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

У відповідно ст. до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Матеріали справи не містять відомостей про належне виконання державним виконавцем положень ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», а саме направлення ОСОБА_2 копій постанов про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Отже, державним виконавцем при зверненні до суду із поданням, не надано доказів того, що ОСОБА_2В, у визначеному законом порядку повідомлений про відкриття виконавчого провадження за вказаними вище виконавчими листами та строками їх добровільного виконання.

Також документи, які надані державним виконавцем не підтверджують саме факт ухилення боржника від виконання зобов'язань. Державним виконавцем як при зверненні до суду із поданням, так і під час розгляду судом першої інстанції подання не надано доказів вжиття усіх передбачених Законом України „Про виконавче провадження" заходів примусового виконання виконавчих листів № 2/415/2060/13, № 2/415/2060/13 від 16.10.2003 року.

Посилання в поданні на те, що боржник не виконує судове рішення , не заслуговує на увагу, оскільки саме на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовими рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Надані копії постанов про відкриття виконавчого провадження не підтверджує факту свідомого ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання зазначених судових рішень та не свідчить про вжиття державним виконавцем всіх заходів примусового виконання, передбачених Законом України „Про виконавче провадження".

Отже, державним виконавцем на момент звернення до суду з поданням, не надано доказів на підтвердження факту свідомого ухилення боржника ОСОБА_2В, від виконання виконавчих листів № 2/415/2060/13, № 2/415/2060/13 від 16.10.2013 року та відомості про обізнаність боржника з наявності відкритого виконавчого провадження та строками його добровільного виконання, тому відсутні підстави для застосування тимчасового обмеження виїзду за межі України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

З урахуванням викладеного, ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 08 жовтня 2014 року слід скасувати, як таку, що постановлена з порушенням вимог ЦПК України, та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання виконуючого обовязки начальника відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 312, 319, 377-1 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 08 жовтня 2014 року скасувати.

У задоволенні подання виконуючого обовязки начальника відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: