АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Махлай Л.Д., Мазурик О.Ф.,

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 21 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання житлового приміщення спільною сумісною власністю подружжя, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року позивач звернувся із зазначеним позовом, на обґрунтування якого зазначив, що із 2004 року перебував із відповідачкою у фактичних шлюбних відносинах, під час яких 04 жовтня 2004 року була придбана квартира АДРЕСА_1, проте право власності оформлено на відповідачку.

05 листопада 2005 року між сторонами зареєстрований шлюб.

Посилаючись на те, що вищевказана квартира набута у період фактичних шлюбних відносин та ст.ст. 60, 61, 74 СК України, просив встановити факт проживання сторін однією сім'єю, та визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя, стягнути з відповідачки понесені позивачем судові витрати. (т.1 а.с.1-10)

Відповідач проти позову заперечувала. (т.1 а.с.189-194)

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 21 січня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання житлового приміщення спільною сумісною власністю подружжя відмовлено. (т.2 а.с.113,116-120)

В апеляційній скарзі позивач просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. На обґрунтування скарги зазначив, що суд не звернув уваги на норми права, обставини і докази та показання свідків, якими були обґрунтовані заявлені вимоги та дійшов помилкового висновку про відмову у позові. (т.2 а.с.125-186)

В судовому засіданні ОСОБА_2, її представник ОСОБА_3 заперечували проти скарги і просили її відхилити.

Інші особи до суду не прибули, були сповіщені належним чином про що у справі є докази. ОСОБА_1 був сповіщений шляхом вручення повістки його представнику ОСОБА_4 (т.1 а.с.141 т.2 а.с.191, 197 )

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України така неявка не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи сторін та апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до вимог ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором(ч. 1 ст. 70 СК України).

Колегія суддів перевірила та відхилила доводи апелянта зважаючи на наступне.

Позивач не заперечував того, що 10 серпня 2005 року сторони обвінчались, а 05 листопада 2005 року між сторонами був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом. (т.1 а.с.13)

Судом встановлено, що 04 жовтня 2004 року між Акціонерним Банком «Кліринговий Дім» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 90/2004-К за яким Банк надав, а ОСОБА_2 отримала кредит у сумі 60 000 доларів США для придбання квартири загальною площею 74.31 кв.м. по АДРЕСА_1 та на ремонтні роботи, а Позичальник зобов'язалась здійснювати погашення кредиту до 02 жовтня 2009 року із платою 11% річних за користування кредитними коштами. (т.2 а.с.37-42)

04 жовтня 2004 року був укладений і нотаріально посвідчений договір за яким ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_2 сплативши продавцю 321 000 грн. придбала квартиру АДРЕСА_1. Право власності ОСОБА_2 на вказану квартиру зареєстровано встановленим порядком. (т.1 а.с.18, 26)

29 жовтня 2004 року між Акціонерним Банком «Кліринговий Дім» та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір № 90/2004-01К за яким ОСОБА_2 на забезпечення виконання нею зобов'язань за кредитним договором № 90/2004-К від 04 жовтня 2004 року передала в іпотеку Банку придбану нею вищевказану квартиру. (т.1 а.с.24-26)

21 вересня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 укладена Додаткова угода № 3 до Кредитного договору № 90/2004-К від 04 жовтня 2004 року за якою сторони домовились, що Банк збільшує з 21 вересня 2007 року суму кредиту на 50 000 доларів США з терміном кінцевого погашення кредиту до 31 грудня 2014 року. (т.2 а.с.43-44)

За додатковою угодою від 22 грудня 2009 року № 4 до Кредитного договору № 90/2004-К від 04 жовтня 2004 року, сторони домовились про передачу ОСОБА_2 вищевказаної квартири в заставу Банку. (т.2 а.с.45)

За наданими Банком документами ОСОБА_2 сплатила Банку кредитні кошти, при цьому за наданими Банком виписками на час отримання ОСОБА_2 кредиту 60 000 доларів США, еквівалент цієї суми у гривні майже дорівнював сумі, яка була сплачена ОСОБА_2 за придбану квартиру. (т.1 а.с.188, 199 т.2 а.с.46-72)

Набуття вищевказаної квартири під час спільного проживання ОСОБА_2 заперечувала.

Суперечливим показанням допитаних свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 районним судом дана належна оцінка.

Встановивши, що ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_1 04 жовтня 2004 року, тобто до реєстрації шлюбу і за кредитні кошти отримані від Акціонерного Банку «Кліринговий Дім» за укладеним нею кредитним договором, а позивачем не наведено інших підстав необхідності встановлення факту спільного проживання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Посилання апелянта на використання ним власних коштів з належних йому депозитних рахунків на придбання спірної квартири колегія суддів відхилила, оскільки ОСОБА_2 отримала від Банку необхідні кошти і за ці кошти придбала квартиру у жовтні 2004 року, заявки ОСОБА_1 на видачу готівки датовані в період з грудня 2004 року до липня 2005 року та грудні 2005 року і доказів витрачання цих коштів саме на придбання спірної квартири до суду не надано. При цьому, за наявним у справі договором купівлі-продажу ОСОБА_1 21 червня 2005 року придбав автомобіль Honda CIVIC 4D за що сплатив 110 127 грн. Посилання апелянта на інвестиційний контракт з інвестування у житлове будівництво, права за яким ОСОБА_1 переуступив матері ОСОБА_14, та попередній договір про продаж ОСОБА_14 об'єкту нерухомості набувачу ОСОБА_15 не можуть бути визнані підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заявлених ним у цьому провадженні. (т.1 а.с.37-39, 90-96 т.2 а.с.170-182)

До суду не надано доказів порушень судом першої інстанції норм процесуального права, які б могли бути визнані підставою для скасування оскаржуваного судового рішення. Інші доводи скарги не спростовують цих висновків суду, а тому, з огляду на положення ч. 2 ст. 308 ЦПК України, колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 21 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

Л.Д.Махлай

О.Ф.Мазурик

Справа № 22-ц/796/3827/2015

Унікальний номер 759/10466/14-ц

Головуючий у першій інстанції - Лопатюк Н.Г.

Доповідач Левенець Б.Б.