Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Журавель В.І.,

Леванчука А.О., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої здоров'ю

за касаційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 05 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 21 липня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вищевказаним позовом. Зазначала, що 19 квітня 2010 року вона звернулася за рекомендацією до лікаря ОСОБА_5, який здійснив прийом за місцем свого проживання, із ознаками остеохондрозу міжхребцевих дисків шийного відділу та болю у лівій руці. Після її огляду відповідач, не перевіривши наявність у неї алергічних реакцій на основні види ліків, не ознайомившись з медичною документацією та не дотримуючись інструкції, ввів шляхом ін'єкції на рівні шийного відділу хребта розчин лідокаїну, зробивши таким чином паравербетальну медикаментозну блокаду. Після вказаної процедури різко погіршився стан її здоров'я, вона втратила зір, слух, послабилися функціональні властивості органів чуття. За результатами отриманих ушкоджень їй встановлено 1 групу інвалідності.

Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_3 просила визнати дії відповідача такими, що спричинили шкоду її здоров'ю та стали фактично підставою безстрокової інвалідності. Стягнути із ОСОБА_5 27 696, 82 грн компенсації майнової шкоди та 500 000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої здоров'ю.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 05 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 21 липня 2014 року, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 в особі представника, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача.

Відсутність хоча б одного з елементів виключає цивільно-правову відповідальність.

Встановлено, що 19 квітня 2010 року ОСОБА_3 звернулася із ознаками остеохондрозу міжхребцевих дисків шийного відділу і болю у лівій руці за рекомендацією до ОСОБА_5 - лікаря Полтавської обласної лікарні, який здійснив прийом за місцем свого проживання у позалікарняних умовах, та провів маніпуляцію не у зв'язку із виконанням службових обов'язків. Після введення ним розчину лідокаїну ОСОБА_3 стан її здоров'я раптово погіршився.

ОСОБА_3 була доставлена швидкою медичною допомогою до реанімаційного відділення 1-ї міської клінічної лікарні м. Полтави в стані сопору з діагнозом «алергічна реакція на лідокаїн, анафілактичний шок».

Після оглядів лікарями- невропотологами 19 квітня 2010 року та 21 квітня 2010 року позивачу був встановлений діагноз «вторинна (токсична) енцефалопатія з розсіяною органічною симптоматикою, стан оглушення, шийний остеохондроз, медіанна грижа МПД С5-С6, С6-С7 з компресією корешка зліва». За результатами огляду лікарів офтальмолога 21 квітня 2010 року та отоларинголога 22 квітня 2010 року у позивача діагностовано амавроз та нейро-сесорна приглухуватість, обумовлені ураженням зорового та переддвірно-равлікового нервів.

Після проведення досліджень ОСОБА_3 був встановлений діагноз «гострий вірусний герпетичний мінінгоенцефаломієлогангліо-полірадікулоневрит з ураженням базально-стовбурових структур головного мозку, зорового та слухового нервів, коренців шийно-грудного відділів хребта, Герпес Зестер шийно-грудного відділу хребта» та призначене противірусне лікування.

27 квітня 2010 року для подальшого лікування ОСОБА_3 була переведена до відділення інтенсівної терапії Полтавської обласної клінічної лікарні з діагнозом «токсико-алергійна реакція на введення лідокаїну. з ураженням стволових структур». Виписана з діагнозом «токсична реакція на введення лідокаїну. Токсична енцефалонейропатія з ознаками сенсо-неврального ураження. Вторинна атрофія зорових та слухових нервів, аносмія, амавроз. Остеохондроз шийного відділу хребта».

Висновком судово-медичної експертизи № 71/14 від 28 березня 2014 року ДУ «Головне бюро судово- медичної експертизи МОЗ України» встановлено, що на момент паравертебральної блокади шийного відділу шляхом внутрішньо м'язового введення лідокаїну 19 квітня 2010 року у ОСОБА_3 було наявне об'єднане ураження центральної і периферичної нервової системи, викликане герпетичною вірусною інфекцією. Вірусам родини герпеса притаманний дерматонейропизм, тобто в першу чергу він уражає шкіру та нервову систему, віруси здатні проникати в центральну нервову систему гематогенним шляхом або по нервовим стовбурам знаступним розвітком енцефалітів (менінгоенцефлітів), гангліополірадікулоневритів. Синдром вогнищевих уражень при герметичному менінгоенцефаліті може включати до себе також порушення функцій черепно-мозгових нервів з розвитком відповідної клініки. Особливості клініки герметичного менінгоенцефаліті характеризується непродуктивними (ступор, кома) і продуктивними (деліріозний синдром) формами порушення свідомості,загально мозковими явищами, менінгеальним симптомокомплексом, судомними параксизмами(генералізованими, парціальними, атиповими, міоклінічними), симптомами вогнищевого ураження різних церебральних структур.

Вибіркове ураження І, ІІ, ІІІ, VІІІ черепно-мозкових з наступною втратою їх функцій ( зору, слуху та нюху) у ОСОБА_3 не могло виникнути внаслідок набряку базальних відділів головного мозку під впливом токсичної дії лідокаїну, а було пов'язане з загостренням герпетичної вірусної інфекції в нервових клітинах гангліїв чутливих нервів. Ін'єкція лідокаїну у терапевтичній дозі та концентрації, що був застосований 19 квітня 2010 року для лікування ОСОБА_3, могла бути фактором, який на фоні порушень метаболізму (гіпоксія, ацидоз), обумовлених гострою формою герпетичної вірусної нейроінфекції та судинною патологією в басейні сонних та хребцевих артерій, сприяла маніфестації (прояву) захворювання у вигляді виникнення судом з наступним набряком головного мозку.

Експертна комісія дійшла висновку про те, що, виходячи із вищевикладеного, ускладнення у вигляді нефропатій І, ІІ, ІІІ, VІІІ з наступною втратою їх функцій у ОСОБА_3 знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв'язку не із введенням лідокаїну 19 квітня 2010 року, а із наявністю в неї герпетичної вірусної інфекції.

Повно та всебічно дослідивши обставини, що становлять зміст вимог і заперечень сторін, належно оцінивши зібрані у справі докази, суди встановили відсутність складу цивільного правопорушення у діях відповідача - відсутній причинно-наслідковий зв'язок між захворюванням позивача та введенням розчину лідокаїну, дійшли обґрунтованого висновку про відмову у вимогах про покладення на відповідача відповідальності щодо відшкодування майнової та моральної шкоди.

Норми матеріального права судами застосовано правильно, порушень процесуального закону не вбачається.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та висновків судів не спростовують.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337, ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 05 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 21 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: Т.П. Дербенцева

В.І. Журавель

А.О. Леванчук

І.М. Фаловська