Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/9017/15-ц
Провадження № 2/711/2996/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2015 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Скляренко В.М.

при секретарі Слабко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди та судових витрат,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди та судових витрат.

В обґрунтування позову вказує, що ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.07.2015 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст.125 КК України у звязку з закінченням строків давності, кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_2 в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України закрито. Відповідно до кримінального провадження № 0000482 ОСОБА_2 обвинувачувався в тому, що він 04.10.2012 року близько 17 год. знаходячись у дворі будинку № 60 по вул. Піонерській в м. Черкаси на ґрунті особистих неприязнених відносин, умисно наніс йому - ОСОБА_1 тілесні ушкодження, а саме кулаком лівої руки один боковий удар в область нижньої щелепи справа, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді травматичного набряку мяких тканин нижньої щелепи справа, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 2455 від 01.12.2014 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_2 знаходяться в прямому причинному звязку з спричиненими йому ОСОБА_1 тілесними ушкодженнями, які вплинули на його стан здоровя, внаслідок чого він переніс біль і фізичні страждання, що впливало на спілкування з родичами, малолітньою дитиною та уникання контактів з друзями та знайомими.

Також вказує, що неправомірними суспільно-небезпечними діями ОСОБА_2 йому завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуюючої події, страх можливого повторення подій, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, важкість виконання повсякденних обовязків, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, бажання уникати контактів, обурення, побоювання щодо майбутнього стану здоровя.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданих внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Статтею 1167 ЦК України передбачено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Так моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вказує, що у звязку із вчиненням ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України йому ОСОБА_1 була завдана моральна шкода розмір якої становить 36 мінімальних заробітних плат, що підтверджується висновком експерта від 27.07.2014 року.

Вказує, що на момент звернення до суду відповідач ОСОБА_2 не сплатив йому жодної копійки в рахунок відшкодування, як майнової так і моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, не цікавився і не цікавиться станом його здоровя, не приймав участі в його видужуванні та реабілітації і навіть не попросив пробачення за скоєне.

А тому, просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду в сумі 43848 грн.; витрати на проведення експертного дослідження згідно розрахунку від 12.02.2015 року в сумі 2579 грн. 50 коп.; витрати на правову допомогу, понесену ним в ході досудового розслідування, при розгляді кримінального провадження в судах першої та апеляційної інстанції.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник уточнили позовні вимоги та просили стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 43848 грн.; витрати на проведення експертного дослідження згідно розрахунку від 12.02.2015 року в сумі 2579 грн. 50 коп.; витрати на правову допомогу, понесену позивачем в ході досудового розслідування, при розгляді провадження в судах першої та апеляційної інстанції в загальній сумі 18000 грн. Також пояснили, що витрати на проведення експертного дослідження та судові витрати вони просять стягнути на підставі п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, як витрати на правову допомогу та витрати, повязані з залученням спеціаліста для проведення експертизи.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_3, пояснення відповідача ОСОБА_2, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову частково, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК).

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.07.2015 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України у звязку з закінченням строків давності, кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_2 в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України закрито. Вказана ухвала набрала законної сили 10.09.2015 року.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.09.2015 року, яка залишена в силі ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 10.09.2015 року, усунено описки, допущені в ухвалі суду від 20.07.2015 року.

За даним кримінальним провадженням ОСОБА_2 обвинувачувався в тому, що він 04.10.2012 року близько 17 год. знаходячись у дворі будинку № 60 по вул. Піонерській в м. Черкаси, на ґрунті особистих неприязнених відносин, умисно наніс потерпілому ОСОБА_1 кулаком лівої руки один удар в область нижньої щелепи справа, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді травматичного набряку мяких тканин нижньої щелепи справа.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2455 від 01.12.2014 року у ОСОБА_1 мало місце ушкодження: травматичний набряк мяких тканин нижньої щелепи справа; вказане ушкодження виникло від дії тупого предмета, по давності виникнення можне відповідати часу, вказаному в постанові про призначення експертизи та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Як вбачається з ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.07.2015 року питання відшкодування моральної шкоди при закритті кримінального провадження судом не вирішувалося.

Відповідно до 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Як зазначено в п. 5 вищевказаної постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

В судовому засіданні обєктивно встановлено, що в результаті протиправних дій відповідача ОСОБА_2, які мали місце 04.10.2012 року, позивач ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 2455 від 01.12.2014 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які завдали йому (потерпілому ОСОБА_1В.) фізичного болю та душевних страждань.

Відповідно до ст. 122 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд, оцінивши надані докази, вважає, що позовні вимоги щодо моральної шкоди завданої позивачу ОСОБА_1 внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 є обґрунтованими, однак виходячи із принципів розумності та справедливості, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в цій частині частково, стягнувши на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1500 грн., оскільки саме ця сума, на думку суду, відповідає рівню душевних страждань позивача та принципам розумності і справедливості.

При цьому суд критично оцінює висновок експертного дослідження № 24 від 27.07.2014 року згідно якого можливий розмір компенсації завданої моральної шкоди гр. ОСОБА_1 становить 36 МПЗ, оскільки така експертиза судом не призначалася і експерт не попереджався про кримінальну відповідальність. Крім того, розмір визначеної експертом компенсації за завдану позивачу моральну шкоду, на думку суду, є занадто завищеним та не співвідноситься із отриманими ним тілесними ушкодженнями.

А тому, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 1500 грн.

Разом з тим, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення витрати на правову допомогу в сумі 18000 грн. та відмову в задоволенні позову в частині стягнення витрат повязаних із залученням спеціаліста (експерта) в сумі 2579 грн. 50 коп., виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати, повязані із залученням спеціаліста та проведенням судових експертиз.

Як вбачається із матеріалів справи витрати понесені позивачем на правову допомогу, надану йому по даній справі, підтверджуються Договором про надання правової допомоги від 25.09.2015 року, прибутковим касовим ордером № 10 від 25.09.2015 року на суму 4000 грн. та довідкою щодо обрахунків витрат на правову допомогу.

Виходячи із вказаного розрахунку на оформлення даної позовної заяви адвокатом було затрачено 03 год., на складання заяви про забезпечення позову 01 год., на участь в двох судових засіданнях 02 год., на підготовку до дебатів 01 год., а всього 07 год.

Разом з тим, суд вважає, що підготовка адвоката до дебатів, на яку затрачено ним 01 год.. не підтверджена доказами, оскільки адвокатом спеціальний текст для виступу в дебатах не готувався і до справи не приєднувався, дана справа не є особливою, виступ адвоката в дебатах тривав всього 01 хв. 20 сек. і не потребував спеціальної підготовки. Тому, виходячи із вищенаведеного розрахунку затрат часу адвоката на дану на цивільну справу та виходячи із тривалості судових засідань в справі, суд вважає обґрунтованими затрати часу адвоката на дану справу 06 год.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних та адміністративних справ» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Таким чином, розмір фактично понесених позивачем витрат на правову допомогу в даній цивільній справі, становить 3307 грн. 20 коп., виходячи із наступного розрахунку: 1378 грн. /мінімальна заробітна плата/ х 40% х 06 год. /затрачений час/ = 3307 грн. 20 коп. А тому, саме вказана сума судових витрат підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_1

Разом з тим, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_1В, понесених ним судових витрат, а саме витрат на правову допомогу понесених ним в ході досудового розслідування, при розгляді кримінального провадження в судах першої та апеляційної інстанції в сумі 14000 грн. (Договір від 14.05.2014 року, Договір від 09.02.2015 року, Договір від 26.08.2015 року) та витрат на залучення спеціаліста (експерта) згідно акту-розрахунку від 12.02.2015 року в сумі 2579 грн. 50 коп., виходячи із наступного.

Відповідно до п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу та витрати повязані із залученням спеціалістів та з проведенням судових експертиз належать до судових витрат.

Правова допомога та витрати повязані із залученням спеціалістів та проведенням судових експертиз стягуються відповідно до вимог КПК України.

Зі змісту позовної заяви вбачається що позивач обґрунтовує свої позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу та витрат повязаних із залученням спеціаліста (експерта), понесених у кримінальній справі, з посиланням на ст.ст. 79, 84, 86 ЦПК України, які регулюють витрати на правову допомогу та витрати на залучення спеціаліста та проведення експертизи у цивільній справі. Крім того, дана позиція була підтримана в судовому засіданні представником позивача ОСОБА_3, який на запитання суду уточнив, що підставою для відшкодування витрат на правову допомогу та витрат на залучення спеціаліста (експерта) є саме ст.ст. 79, 84, 86, 88 ЦПК України з чим також погодився і позивач ОСОБА_1

А тому вказані позовні вимоги до задоволення не підлягають, так як регулюються іншими нормами закону та стягуються відповідно до вимог КПК України.

Вказана позиція викладена в постанові Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19.12.2012 року.

Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 60,79, 84, 86, 88, 88, 212, 213, 215, 223 ЦПК України, ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України, Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних та адміністративних справ», постановою Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, -

в и р і ш и в:

Позовні ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди та судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1500 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 3307 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: В.М. Скляренко