Справа № 464/9970/14 Головуючий у 1 інстанції: Борейко С.В.
Провадження № 22-ц/783/1897/15 Доповідач в 2-й інстанції: Зверхановська Л. Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Зверхановської Л.Д.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Ясиновської Я.М.

з участю: позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 26 листопада 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскарженим заочним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 26 листопада 2014 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Вирішено розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, укладений 30 квітня 1964 року та зареєстрований виконавчим комітетом Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова, про що 30.04.1964 року складено актовий запис за №16.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, без всебічного та повного з'ясування обставин справи. Вважає, що її шлюб з ОСОБА_2 має бути збережений, оскільки вони прожили разом 50 років, у них є троє дітей та онуки, вони спільно проживають в одній квартирі. Наголошує на тому, що вона є особою похилого віку та тяжко хворіє. Вказує на те, що суд першої інстанції повинен був надати їм термін для примирення.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності осіб, які беруть участь у справі, котрі належним чином відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України повідомлені про час та місце розгляду справи, але не з'явилися в судове засідання. Судову повістку відповідач ОСОБА_3 отримала 02.03.2015 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає даним вимогам.

Районним судом встановлено, що 30 квітня 1964 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова.

про що 30 квітня 1964 року складено відповідний актовий запис за № 16, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб від 02.10.2014 року серії НОМЕР_1, однак міцної сім'ї не створили. Сторони не підтримують шлюбних відносин, у зв'язку із чим такі фактично припинились.

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, у позивача відсутні які-небудь почуття до відповідача, він наполягає на розірванні шлюбу, сторін по справі нічого не об'єднує.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як він дійшов до них з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч.ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст. 111 СК України).

Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У відповідності до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12. 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", - рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам ст.215 ЦПК.

Виходячи із змісту даного пункту Постанови, у рішенні повинні бути наведені мотиви, з яких суд визнав збереження сім'ї можливим чи неможливим.

Оскаржуване рішення містить достатні мотиви для розірвання шлюбу між сторонами .

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 26 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: