Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області у складі:

Головуючого судді: Демянчук С.В.

суддів: Ковалевича С.П., Малько О.С.

секретаря судового засідання: Ковальчук Л.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 листопада 2014 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 листопада 2014 року позов ТзОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 661/07 від 07 травня 2007 року в сумі 185 542 грн. 27 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Кредитні ініціативи» судовий збір в сумі 1855 грн.42 коп.

В поданій на рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим через недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також таким, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що стягнення заборгованості за кредитним договором № 661/07 від 07 травня 2007 року вже було предметом розгляду у Рівненському міському суді.

Ухвалою Рівненського міського суду від 13 березня 2014 року залишено без розгляду позов ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Вказує, що 06 травня 2014 року на її адресу надійшов лист із _____________________________________________________________________________________________

Провадження № 22ц-787/241/2015 Головуючий у суді 1 інстанції: Рудика Л.Д.

Доповідач : Демянчук С.В.

повідомленням, що відбулася переуступка права вимоги ще 17 грудня 2012 року та на даний час заборгованість перед новим кредитором, позивачем по справі, складає 185 542,27 грн., однак жодних даних про те як, куди і кому потрібно перераховувати кошти, звідки виникла така сума заборгованості вказано не було.

Окрім того, докази, що надані позивачем, не дають можливості встановити факт оплати по договору про переуступку права вимоги, не вказана ціна продажу, і відповідно, факт здійснення переуступки прав новому кредитору. А тому немає правових підстав для винесення рішення про стягнення заборгованості, оскільки відсутні документи, які підтверджують право вимоги позивача та факт порушеного права.

Просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТзОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 661/07 від 07 травня 2007 року відмовити.

В поданих на апеляційну скаргу запереченнях представник ТзОВ «Кредитні ініціативи» вказує на безпідставність доводів апеляційної скарги, яку просить відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі та просила її задовольнити.

Представник ТзОВ «Кредитні ініціативи», заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, покликався на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, а також вимог, заявлених в суді першої інстанції, правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частина 1 ст. 1050 ЦК України зазначає, що у випадку, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст.ст. 549, 550 ЦК України, неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 неналежним чином виконувала взяті на себе зобов'язання встановлені кредитним договором, не повернула кредит і нараховані відсотки за користування кредитними коштами у обсягах та в строки, що передбачені кредитним договором.

Щодо даних висновків, суд першої інстанції навів відповідні мотиви та доводи з якими частково погоджується і колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, і це встановлено судом, що між ЗАТ "Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком" та ОСОБА_1 07 травня 2007 року укладено кредитний договір № 661/07.

Відповідно до п. 2.1. вищевказаного кредитного договору, банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 145 000, 00 грн.

Згідно п. 2.3 кредитного договору, кінцевий термін повернення кредиту та процентів за ним - не пізніше 03 травня 2013 року.

За користування кредитними коштами встановлюється процентна ставка в розмірі 18 % річних (п. 2.2. кредитного договору).

17 грудня 2012 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» як первісний кредитор відповідним договором відступило право вимоги (Кредитний Портфель) ТОВ «Кредитні ініціативи» як новому кредиторові стосовно боржників за додатком № 1 до договору, в якому вказаний перелік необхідних даних щодо позичальників та прав вимоги. Відповідно до підпункту 2.2. договору відступлення прав вимоги (а.с. 17-27) внаслідок передачі (відступлення) кредитного портфеля новий кредитор набуває всіх прав вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення, включно з правом вимагати від позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань, правом на звернення стягнення за зобов'язаннями позичальників на заставлене майно та іншими правами вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення.

Додатком № 1 до договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року (розділ 4 договору), нотаріально посвідчена копія якого оглянута в засіданні колегією суддів апеляційного суду, передбачено відступлення ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» вимоги до ОСОБА_1 на заборговану суму за кредитом у розмірі основної непогашеної строкової суми кредиту 37900,00 грн., основної непогашеної простроченої суми кредиту 60830,07 грн., нарахованих, але не сплачених строкових процентів 32913,64 грн., суми нарахованих, але не сплачених прострочених процентів 3308грн. 77 коп., що доводиться також витягом з Реєстру позичальників (додаток № 1) до договору про відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року (а.с. 37).

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитодавця у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором.

При цьому неповідомлення про заміну кредитора не є підставою для невиконання зобов'язань за кредитним договором і тягне наслідки для боржника лише у вигляді виконання зобов'язання не новому, а колишньому кредитору.

Правильно встановивши характер правовідносин сторін у справі та застосувавши норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що згідно з витягом із додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги до переліку кредитних договорів переданих за вказаним договором входив також кредитний договір від 07 травня 2007 року № 661/07, за яким позичальником є ОСОБА_1.

За змістом ч. 2 ст. 59 ЦПК України, допустимими доказами на підтвердження переходу права вимоги від первісного кредитора до нового кредитора є договір про відступлення права вимоги та додаток № 1 (реєстр позичальників). Позивач на підтвердження зазначених обставин надав саме копію договору та витяг з додатку № 1, що стосується конкретного боржника. Із умов договору про відступлення прав вимоги вбачається, що кредитний портфель складають кредитні договори, перелік яких визначено в реєстрі позичальників.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки вони є неконкретизовані та не спростовують висновків суду.

Окрім того, апеляційним судом витребувано та оглянуто матеріали цивільної справи № 2-2662/11 за позовом позов ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, з якої вбачається, що заборгованість за тілом кредиту є аналогічною сумою, яку просять стягнути з відповідачки в даній справі. Представник відповідачки, на з'ясуванням апеляційним судом обставин щодо сплати боргу ОСОБА_1 після винесення заочного рішення в зазначеній справі та до закриття провадження в ній, вказав що йому невідомо про будь яке погашення заборгованості за спірним кредитним договором. Таким чином, апелянтом не спростовано визначену позивачем суму заборгованості за вказаним спірним договором.

Окрім того, колегія суддів вважає необґрунтованою заяву представника апелянта про застосування строку позовної давності. Так, відповідно до п. 6.7 кредитного договору від 07 травня 2007 року № 661/07 /а.с. 7 зворот/ сторонами щодо спорів виконання умов договору визначено строк позовної давності тривалістю у 10 років. За вказаних обставин строк позовної давності позивачем при зверненні до суду не пропущено щодо основних платежів та платежів на погашення відсотків. Розмір заборгованості по пені визначеного в межах річного строку.

На підтвердження проведених розрахунків позивачем надано апеляційному суду первинні документи щодо сплати відповідачкою заборгованості та розрахунок заборгованості за спірним кредитним договором /копії додано до матеріалів справи/.

Достатніх та належних доказів в спростування проведених розрахунків відповідачкою апеляційному суду не надано.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення в частині стягнення 165103 грн. 56 коп. суми боргу за тілом кредиту 98730 грн. 07 коп., заборгованості за відсотками 66373 грн. 52 коп., - підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Разом з цим, колегія суддів з врахуванням положень ст. 616 ЦК України вважає за можливе зменшити розмір пені з 20438 грн. 52 коп. до 2000 тисяч грн.., оскільки кредитор з грудня 2012 року до травня 2014 року не вживав заходів щодо погашення боргу. При цьому колегією суддів враховується стан здоров'я відповідачки ОСОБА_1, яка відповідно до наданих листків непрацездатності з 15 вересня 2014 року і поданий час знаходиться на лікуванні з приводу онкологічного захворювання.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині стягнення суми нарахованої пені підлягає зміні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 листопада 2014 року в частині стягнення пені змінити, зменшивши розмір стягнутої суми пені з 20438 грн. 52 коп. до 2000 тисяч грн..

В решті рішення залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя: С.В. Демянчук

Судді : О.С. Малько

С.П. Ковалевич