Справа №: 671/962/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2015 року Волочиський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Намистюка В.П.

при секретарі Козак Г.А.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Волочиську справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Автофінанс" (надалі ТОВ) про захист прав споживача, розірвання договору фінансового лізингу та стягнення коштів за невиконання договору,

в с т а н о в и в :

30.10.2014 р.ОСОБА_2 уклав договір фінансовго лізингу № 01/14-00251 з додатками із ТОВ, за яким останнє зобов'язувалося придбати у власність та передати йому - позивачу у розпорядження трактор МТЗ-892 відповідно до умов договору. Під час попередніх переговорів було домовлено про сплату ним авансового платежу в розмірі 148440 грн., що ним було зроблено, але через 120 днів після цього ТОВ предмет лізингу йому не передало. При цьому в договір було включено несправедливі умови, які ущемляють його права як споживача. В зв'язку з цим 20.04.2015 р. позивач відмовився від договору, про що направив ТОВ письмове повідомлення. В зв'язку з невиконанням ТОВ умов договору від 30.10.2014 р. ОСОБА_2 просить суд розірвати договір фінансового лізингу, стягнути на його користь сплачені ним кошти, проіндексувавши їх, 3% річних і проценти за користування чужими грошовими коштами.

ОСОБА_2, його представник ОСОБА_1 позов підтримали і пояснили, що позивач не був ознайомлений з усіма істотними умовами договору, а підписавши його 30.10.2014 р. і сплативши 50% і 10% платежів був впевнений, що виконує взяті на себе зобов'язання. Умовами договору не встановлено відповідальності ТОВ за невиконання умов договору.

Представник відповідача незважаючи на належний виклик в судове засідання

не з'явився.

Вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Так, згідно копії договору фінансового лізингу № 01/14-00251 від 30.10.2014 р. ТОВ взяло на себе зобов'язання предбати предмет лізингу - трактор МТЗ-892 у власність та передати його у користування ОСОБА_2. На виконання умов договору ОСОБА_2 згідно копій квитанцій №№ 38, 39 від 30.10.2014 р. сплатив 148440 грн. авансового платежу і комісії за організацію договору, тобто 50% і 10% відповідно до п.1.7 Договору. Звертаючись до суду ОСОБА_2 посилається на те, що представником ТОВ не було роз'яснено необхідність сплати всіх платежів відповідно до умов п.1.7 Договору, а також, що деякі умови Договору є несправедливими та порушують його права як споживача. Однак відповідно до ст.1 ЗУ "Про фінансовий лізинг" фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу, за яким лізингодавець зобов'язується набути у власність предмет договору і передати його у користування лізингоодержувачу. Сплата лізингових платежів врегульована ст. 16 ЗУ "Про фінансовий лізинг" та розділом 8 Договору від 30.10.2014 р..

Згідно вимог ст. 18 ЗУ "Про захист прав споживачів" продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язаннями є правовідносини, в яких одна сторона зобов'язана вчинити на користь іншої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Ст. 638 ЦК України передбачано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із копії Договору від 30.10.2014 р. вбачається, що він підписаний повноважними особами, містить всі істотні умови, передбачені для договорів і, які мають істотне значення, а також, які були узгоджені сторонами. Таким чином вбачається, що позивач зі змістом договору і додатками до нього був ознайомлений, погодився з ним, що підтверджується підписом і сплатою ним авансового платежу та комісії, тобто йому були відомі права та обов'язки як сторони договору. В зв'язку з цим посилання ОСОБА_2 на несправедливі умови не можуть бути взяті судом до уваги виходячи з того, що ч.1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленність двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, а ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності і справедливості. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим дл виконання сторонами. Отже підписуючи договір ОСОБА_2 погодився на всі умови, передбачені договором, цей договір не суперечить принципу добросовісності і спростовує посилання позивача на те, що представником відповідача йому не було роз'яснено умови виконання договору. Навпаки після сплати 30.10.2014 р. ОСОБА_2 авансового платежу і комісії в розмірі 50% і 10% відповідно він не сплатив 3% комісії за передачу предмета лізингу відповідно до вимог п.1.7 Договору, що сам визнав. Таким чином саме він не виконав умови договору. В зв'язку з цим ОСОБА_2 не вправі відмовлятися від

договору лізингу, так як відповідно до ч.1 ст. 7 ЗУ "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач має право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця. у разі якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30 днів, за умови, що договором не передбачено іншого строку. ОСОБА_2 дійсно 20.04.2015 р. письмово повідомив відповідача про відмову від договору, однак у ТОВ не було підстав для передачі предмета лізингу через невиконання позивачем умов договору - не сплата ним 3% платежу, що вже встановлено судом.

В зв'язку з цим не встановлено порушення ТОВ умов Договору від 30.10.2014 р. із ОСОБА_2, тому його вимоги безпідставні і позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 7, 16 ЗУ "Про фінансовий лізинг", ст. 18 ЗУ "Про захист прав споживачів", ст.ст. 509, 626, 627, 629, 638 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

в задоволенні позову ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Автофінанс" про захист прав споживача, розірвання договору фінансового лізингу та стягнення коштів за невиконання договору відмовити.

Копію рішення направити відповідачу.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його проголошення через Волочиський районний суд до апеляційного суду Хмельницької області.

Суддя