НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/2860/15
№ 2/183/2049/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Дубовенко І.Г.,

при секретареві Литвиновій У.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Територіальної громади в особі Новомосковської міської ради, ОСОБА_2, третя особа Державний нотаріус Новомосковської державної нотаріальної контори Носенко Андрій Григорович, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Новолмосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом, який в подальшому уточнила, звернувшись до Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради Новомосковської міської ради, ОСОБА_2, третя особа Державний нотаріус Новомосковської державної нотаріальної контори Носенко Андрій Григорович, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік ОСОБА_5, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку по АДРЕСА_1. Вона як спадкоємець першої черги звернулася до держаної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а 21 січня 2015 року нотаріусом їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину зазначеного будинку. А на інше майно 1/2 частину свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Також зазначила в позові, що рішенням суду визнано право власності в порядку спадкування на 14 частину зазначеного будинку за ОСОБА_2

Окрім неї спадкоємцями ОСОБА_5 також є його син ОСОБА_2, який не подавав заяв про прийняття спадщини або відмови від своєї частки на її користь.

Тому вона вимушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на 1/4 частину спадкового майна, що залишилася після смерті її чоловіка на 14 частину будинку, оскільки вона є спадкоємцем першої черги. Посилаючись на вимоги ст.ст. 16, 328, 1220, 1261 ЦК України - просила суд задовольнити її позов.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі та, посилаючись на ті ж підстави, просив суд задовольнити його. Додав, що відповідач ОСОБА_2 є власником 1/4 частини спірного будинку на підставі рішення суду від 04 липня 2008 року; на 1/2 частину спірного будинку позивачем отримано свідоцтво про право на спадщину, у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 після визнання за ним права власності в порядку спадкування на 14 частину спірного будинку не звертався до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини або про відмову у її прийняття, вважає, що на сьогодні 1/4 частина спірного будинку є неоформленою та не успадкованою. Що стосується свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_3, в якому зазначено, що відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцем другої 1/2 частки спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_5, то вважає, що таких відомостей свідоцтво про право на спадщину за законом не має містити. Також зазначив, що позивачем вимог щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 січня 2015 року не ставилося та не ставиться. Просив позовні вимоги позивача задовольнити.

Представник територіальної громади в особі Новомосковської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені судом, про причини неявки суд не повідомили. З огляду на думку осіб, що беруть участь у справі та вимоги ст.. 169 ЦПК України - судом розглянуто справу за відсутності представника.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав та пояснив, що він, як і позивач, як спадкоємці першої черги, у встановлений шестимісячний строк після смерті батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року - подали заяви до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Рішенням суду від 04 липня 2008 року лише доведено той факт, що він своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Дійсно до сьогоднішнього дня він не отримав свідоцтва про прийняття спадщини з законом на 1/2 частину спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_5, та не зареєстрував право власності на нього, однак ці обставини не можуть свідчити про те, що він відмовився від оформлення спадщини, чи втратив право на частину спадкового майна. В задоволенні позову просив відмовити.

Третя особа в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом по справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер чоловік позивача та батько відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5

Рішенням Новомосковсковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2008 року - заповіт складений від імені ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року та свідоцтво про прийняття спадщини на ім'я відповідача - визнано недійсними. За позивачем визнано право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а саме: на 1/4 частину будинку, АДРЕСА_1 на 1/8 частину автомобіля Опель кадет КАРАВАН, д/н НОМЕР_3; на 1/4 частину грошових внесків, з належними до них відсотками, що знаходиться у відділенні Ощадбанку № 2991/048 в м.Новомосковськ на рахунках № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2. Зазначене рішення набрало законної сили 14 липня 2008 року.

Цим рішенням встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 були окрім сторін у справі також були - брат та сестра позивача - ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які у встановлений шестимісячний термін не зверталися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті їхнього батька ОСОБА_5

До сьогодні, а ні ОСОБА_7, а ні ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с. 46) - до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 - не зверталися.

Відповідно до вимог ст. 529 ЦК України, в редакції 1963 року - при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки(усиновителі) померлого.

Таким чином, спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5, які прийняли спадщину, відповідно до вимог ст.. 549 ЦК України, в редакції 1963 року, шляхом звернення до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини - є сторони у справі, а відповідач також фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Зазначені вище факти сторонами не оспорювалися, а тому у відповідності до вимог ст.. 61 ЦПК України - не підлягають доказуванню.

Виходячи з вищевикладеного, дійсно після оспорювання заповіту, складеного ОСОБА_5 на ім'я позивача - відповідно до вимог ст. 545 ЦК УЦкраїни в разі визнання заповіту недійсним, спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений спадщини, одержує право спадкувати на загальних підставах.

Рішення суду, яким заповіт визнано недійсним набрало законної 14 липня 2008 року. Після набрання законної сили зазначеним рішенням, а ні ОСОБА_7, а ні ОСОБА_6 до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не зверталися.

21 січня 2015 року державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області видане свідоцтво про право на спадщину, яким посвідчено, що на підставі ст. 1261 ЦК України спадкоємцями майна ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року є його дружина ОСОБА_3 - 1/2 частки та син ОСОБА_2 - 1/2 частки. Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку видано ОСОБА_3 Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину не видано.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, що неодноразово роз'яснювалося сторонам у справі в ході судового розгляду. Позивачем уточнювалися позовні вимоги, а відповідачем надавалися відповідні заперечення; сторонами подавалися докази.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, які прийняли спадщину частка кожного у спадщині є 1/2.

Вимог щодо визнання свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 січня 2015 року позивачем не ставилося, як і не оспорювалося іншим чином право ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини на спадщину. А посилання на те, що ОСОБА_2 не звернувся до нотаріальної контори спростовуються копією спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5, з якої вбачається, що ОСОБА_2 звернувся з заявою про прийняття спадщини 15 червня 2002 року після смерті батька у встановлений шестимісячний строк. Також не можуть бути прийняті до уваги посилання представника позивача в судовому засіданні на те, що ОСОБА_2 після ухвалення судом 04 липня 2008 року рішення, повинен був звернутися з заявою про прийняття спадщини, тому як він мав право на її збільшення, тому як діючим законодавством не покладено обов'язок спадкоємців, в разі не звернення інших спадкоємців першої черги ще раз звертатися до нотаріальної контори з заявами про збільшення їх часки у спадщині.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_3 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 3, 5-8, 10-12, 27, 31, 57-60, 88, 169, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Територіальної громади в особі Новомосковської міської ради, ОСОБА_2, третя особа Державний нотаріус Новомосковської державної нотаріальної контори Носенко Андрій Григорович про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Г.Дубовенко