Провадження №2/522/4070/15
Справа №522/1004/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого-судді: Домусчі Л. В.,

при секретарі - Герасименко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4 державної реєстрації актів цивільного стану Ширяївського районного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_5 про оскарження батьківства, та про визнання батьківства, внесення змін в актовий запис, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому уточнивши свої вимоги просить суд анулювати актовий запис про встановлення батьківства №2 від 14.03.1987р. складений виконавчим комітетом Старомаяківської сільської ради Ширяївського району Одеської області; визнати батьківство ОСОБА_6, 03.04.1963р.н. який помер 05.10.2014р., стосовно дитини ОСОБА_1, 14.01.87р.н., народженого громадянкою (ОСОБА_7) ОСОБА_3, 10.12.68р.н.;

виключити із актового запису про народження дитини ОСОБА_1№ 5 зробленого в книзі реєстрації від 14.03.1987р., внесений Виконавчим комітетом Старомаяківської сільської ради Ширяївського району Одеської області,відомості про батька - ОСОБА_2, 26.07.66р.н, громадянина України;та внести зміни в актовий запис про народження дитини ОСОБА_1 №5 від 14 березня 1987 року внесений Виконавчим комітетом Старомаяківської сільської ради Ширяївського району Одеської області, зазначивши в графі «прізвище дитини» «Чумаченко», в графі «по-батькові» «Олегович», а його батьком в графі «відомості про батька» записати «ОСОБА_6,03.04.1963р.н., .уродженець ІНФОРМАЦІЯ_1, вул. Приморська(вул.Старостінна,вул.Суворова)АДРЕСА_1, громадянин України».

Позивач зазначає, що його справжній батько-Чумаченко О.Г. при житті визнавав своє батьківство щодо нього. На підтвердження свого походження від ОСОБА_6, 03.04.1963р позивач зазначає, що після досягнення повноліття вони зустрілися та почали спілкувалися, та час від часу проживати разом у квартирі батька, також відповідно до висновку експерта КУ Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи № 25 від 07.10.2014р. молекулярно генетичним аналізом ДНК встановлено, що ОСОБА_6, 03.04.1963р.н. який помер 05.10.2014р., може являтися біологічним батьком позивача, народженою ОСОБА_3, 10.12.68р.н., з ймовірністю 99,99999 %, т.ч. батьківство практично доведено. Інших спадкоємців першої черги немає. Встановлення факту батьківства має не тільки юридичне значення, яке необхідне йому для оформлення спадкових прав після смерті батька, але й моральне, особисте «інтерес», Позивач хоче носити прізвище свого рідного батька, тому що відчуває, що воно йому рідніше. Також Позивач пояснив, що при подачі заяви про визнання батьківства його матірю, та ОСОБА_1 який не був його рідним батьком, у 1987р. він був у несвідомому віці (2 місяці) , та не міг особисто приймати участь у виборі свого батька, а мати погодилась вийти заміж за ОСОБА_1 тому що йти їй було нікуди, домівки не було, та жити з дитиною без чоловіка їй було соромно у селі і тяжко, а тому ОСОБА_2 чоловіком її і батьком Позивача фактично не являвся, та вважає що запис про встановлення батьківства повинно бути анульовано.

В судовому засіданні позивач та представник позивача надали пояснення, що відтворюють зміст заяви з уточненнями. Вимоги заяви з уточненням просили задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_2, в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, але звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю, просить прийняти рішення без його участі, згідно вимог діючого законодавства України.(а.с.__). Аналогічну заяву він також надав суду яка посвідчена нотаріально 25.12.2014р. (а.с.51). Також він в минулому судовому засідання 03.03.2015р. позовні вимоги визнав повністю та погодився з доводами в позові.

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3,10.12.68р.н., в судове засідання не з'явилася, про день, місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, але звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає повністю, просить прийняти рішення без її участі. (а.с.100).В минулих судових засіданнях повністю підтвердила викладні в позові факти та просила позов задовольнити. Крім того пояснила що вона дійсно зустрічалася з померлим ОСОБА_6Г, від якого завагітніла та з яким проживала спільно деяккий час в м.Одес разом з його батьком в одній квартирі. Проте незадовго до пологів вони з ОСОБА_6 посварилися і вона пішла від нього і повернулася в село до своєї бабусі, проте їй не було де жити, і тому вона погодилась на пропозицію ОСОБА_1 і пішла до нього жити. Згодом вона народила дитину тобто позивача де записала його за прізвищем справжнього батька ОСОБА_6, проте через 2 місяці на прохання ОСОБА_1 вона вийшла за нього заміж та вони внесли зміни в запис про народження позивача, про батьківство,щоб люди в селі не обговорювали цей факт.

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 державної реєстрації актів цивільного стану Ширяївського районного управління юстиції в Одеській області, в судове засідання не з'явилися, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, надали 16.06.2015р. до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності, при вирішенні справи просять врахувати надані ними пояснення та прийняти рішення без їх участі.

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Проте надав заяву про розгляд справи у його відсутність та про свою незгоду з позовом.(а.с.82, 108).

Суд, заслухавши пояснення Позивача, представника Позивача, третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оглянувши відеозапис, на якому відображений померлий ОСОБА_6 разом з заявником, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин.

Пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року зазначається, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01.01.2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Таким чином, враховуючи що Позивач народився до 01.01.2004р. до спірних правовідносин застосовуються положення КпШС в редакції від 20.06.69 року.

Судом встановлено, що з 1986р по 1987 рік ОСОБА_3 та ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу проживали однією сім'єю за адресою АДРЕСА_2 та вели спільне господарство. ОСОБА_8 ОСОБА_3 завагітніла від ОСОБА_6, але посварившись з співмешканцем перед пологами поїхала від нього у село Якимив Яр, Ширяєвського р-ну, Одеської області.

Позивач народився 14.01.1987 р. в селі Старі Маяки, Ширяєвського р-ну, Одеської області, прізвище було вказане «Кальчев». На підставі надання батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_7 спільної заяви від 14.03.87р., доказом якого є запис акта про встановлення батьківства №2 від 14.03.87р. складеного виконавчим комітетом Старомаяківської сільської ради Ширяївського району Одеської області (а.с.85). прізвище позивача змінили на «Пташенко», про що свідчить видане свідоцтво про народження, серія ІV-ЖД №334335, складене Старомаяківською сільською радою Ширяївського району Одеської області, (а.с.54). та вчинений актовий запис №5 від 14.03.87р. , зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2., село Старі Маяки, вул. Миру, буд.52, а батьком позивача вписаний ОСОБА_2. (а.с.84).

Вище вказана інформація підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень № витягу 3 від 09.01.2015р. 11:13:50, серія бланку АКР №184023(а.с.55).

24.03.1987р. Старомаяківською сільською радою Ширяївського району Одеської області ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, про що зроблений актовий запис №5, від 24.03.1987р., та видане свідоцтво про шлюб серія 1-ЖД №076799 (а.с.12).

Допитана за її згодою у якості свідка мати заявника ОСОБА_3, 10.12.68р.н., доказом якого є свідоцтво про народження серія ІV-ЖД №334335, видане Старомаяківською сільською радою Ширяївського району Одеської області, актовий запис №5 від 14.03.87р. , зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2., село Старі Маяки, вул. Миру, буд.52, зазначила що у період 1986р. - 1987р. вона та ОСОБА_6, 03.04.1963р. зустрічалися, у шлюбі не перебували, але були у близьких стосунках, жили разом як одна сімя, та мешкали за адресою АДРЕСА_2 у квартирі батька померлого, вели спільне господарство , завагітніла від ОСОБА_6.

Також свідок пояснила, що перед пологами зимою 1986р. посварилася з ОСОБА_6та поїхала до своїх родичів у село Якимив Яр, Ширяєвського р-ну, Одеської області, де й народжувала дитину. 14 січні 1987р. народилася дитина, яку вона назвала ОСОБА_6 на честь його рідного батька ОСОБА_6, а прізвище вказала йому своє ОСОБА_7. З відповідачем ОСОБА_2 вони були знайомі але разом до укладання шлюбу не проживали. Після пологів, враховуючи що йти їй було нікуди, та жити з дитиною без батька їй було соромно, відповідач ОСОБА_2 запропонував їй вийти за нього заміж, на що вона погодилася, та 14 березня 1987р. надали спільну заяву про своє батьківство до Старомаяківської сільської ради Ширяївського району Одеської області, змінили прізвище позивача з «Кальчев» на «Пташенко» та 24 березня 1987р. зареєстрували шлюб. Свідок доповіла, що відповідач дитину не любив, жорстоко бив його, відносився до позивача, як до чужої дитини, та постійно вказував її на те що дитина не його. Поживши разом декілька місяців з відповідачем, свідок вказує на те що вона та ОСОБА_6 помирилися та знову почали, проживали разом однією сімєю, вести спільне господарство, спочатку у АДРЕСА_2 у квартирі батька ОСОБА_6, та потім у найманому житлі у м.Одеса. Через декілька місяців сумісного проживання знову посварилися та вона повернулася до відповідача ОСОБА_1

Свідок також зазначила, що починаючи з 2004 року позивач приїхав до ОСОБА_6, той його визнав своїм сином, вони почали спілкуватися та зустрічатися, робили один одному подарунки, зустрічали разом свята, позивач жив у батька на квартирі, а з 2008 року по день смерті свідок та ОСОБА_6 жили разом однією сімєю у нього в квартирі за адресою АДРЕСА_2, та вели спільне господарство і вона разом з сином його поховали. Інших дітей у нього не було і вона досі проживає в цій квартирі.

Допитані у якості свідків сусідка померлого - ОСОБА_9, яка мешкає за адресою АДРЕСА_3, та товариш дитинства покійного - ОСОБА_10, зазначили, що знають ОСОБА_6ОГ. та ОСОБА_7, які у період 1986р. - 1987р. ОСОБА_3, 10.12.68р.н. та ОСОБА_6, 03.04.1963р. зустрічалися, у шлюбі не перебували, але були у близьких стосунках, жили разом як одна сімя, ОСОБА_3 була вагітною від ОСОБА_6та мешкали за адресою АДРЕСА_2 у квартирі батька померлого, вели спільне господарство ще до народження заявника..Також свідки вказали, що їм відомо що заявник народився не в м.Одесі, т.к. вагітна ОСОБА_11 перед самими пологами посварилася з ОСОБА_6 та поїхала народжувати у Ширяївський район. Також свідки доповіли, що у 1987р. молоді разом з народженим немовля знову проживали разом однією сімєю та вели спільне господарство у квартирі батька померлого, але останній через крики дитини вигнав молодих на найману квартиру. В судовому залі Свідки вказали на заявника, та зазначили що ОСОБА_6 познайомив їх з заявником приблизно у 2006р. та вказав що це його єдиний син, якого він дуже любить, а також підтвердили визнання померлим за життя свого батьківства до заявника, та те що з 2008р. по день смерті позивач, ОСОБА_3, та ОСОБА_6 почали жити разом однією сімєю за адресою АДРЕСА_2, вести спільне господарство. Свідок ОСОБА_9 також надала свої письмові пояснення щодо відомих їй обставин та просила суд залучити їх до матеріалів справи.

Допитана у якості свідка двоюрідна сестра померлого - ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3, зазначила, що їй відомо що Позивач є її племінником, тобто сином її померлого двоюрідного брата - ОСОБА_6. Також їй відомо, що це його єдиний син, якого він дуже любив, що в них були стосунки як у сина з батьком, при житті батько допомагав сину грошима та подарунками, а також підтвердила визнання померлим за життя свого батьківства до заявника. Також свідок повідомила, що з 2008р. по день смерті позивач, ОСОБА_3, та ОСОБА_6 жили разом однією сімєюза адресою АДРЕСА_2, вели спільне господарство.

Допитаний у якості свідка рідний брат по матері позивача - ОСОБА_13 12.06.1990р.н., зазначив що йому спочатку від матері стало відомо що у брата(позивача) рідний батько - ОСОБА_6, а не ОСОБА_2, як він гадав у дитинстві, та потім він особисто познайомився з ОСОБА_6, та 1,5 роки разом з заявником мешкав у нього на квартирі за адресою АДРЕСА_2. Також свідок підтвердив, що у заявника та померлого були стосунки як у сина з батьком, а також підтвердив визнання померлим за життя свого батьківства до заявника. Також свідок зазначив, що відповідач більше любить та шанує, його ніж позивача. До позивача відповідач ставився завжди холодно, без любові, як до чужої дитини.

Таким чином з пояснень сторін та свідків судом встановлено, що 2004 року Позивач приїхав до свого батька ОСОБА_6, той його визнав своїм сином, вони почали спілкуватися та зустрічатися, робили один одному подарунки, зустрічали разом свята, позивач жив у батька на квартирі впродовж 3х років, а з 2008 року по день смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_6 почали жили разом однією сімєю у нього в квартирі за адресою АДРЕСА_2, та вели спільне господарство.

Між померлим (при його житті) та позивачем склалися взаємовідносини, характерні для сина та батька, а останній безпосередньо та свідомо визнавав батьківство стосовно сина. Інших дітей у ОСОБА_6 не було.

05 жовтня 2014року ОСОБА_6 помер. Відповідний факт підтверджується свідоцтвом про смерть, серія І-ЖД №391417, зроблений актовий запис №10090, від 06 жовтня 2014 року зареєстрований відділом ДРАЦС у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, та інформації яка зазначена у ОСОБА_14 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання, № витягу 4 від 06.10.2014р. 14:30:13, серія бланку АКЕ №688760 (а.с.10).

За заявою позивача від 05.10.2014 року спеціалістами КУ Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи проведено експертизу, за результатами якої складено висновок судово-медичного молекулярно-генетичного дослідження № 25 від 07.10.2014р., завірена копія якого наявна у матеріалах даної справи. Так, згідно цього висновку молекулярно генетичним аналізом ДНК встановлено, що ОСОБА_6, 03.04.1963р.н. який помер 05.10.2014р., може являтися біологічним батьком ОСОБА_1, народився 14.01.87р, народженою ОСОБА_3, 10.12.68р.н., з ймовірністю 99,99999 %, т.ч. батьківство практично доведено.(а.с.17-22).

Відповідно до матеріалів спадкової справи Приватного нотаріуса ОСОБА_14 яка зареєстрована у реєстрі під номером 14/2014 від 25.12.2014р. та наданої до суду заяви ОСОБА_5 від 27.,04.15р. до майна померлого (квартира, яка розташована за адресою місто Одеса, вул. Приморська (вул.Старостінна, вул. Суворова)АДРЕСА_4) звернулися з заявою про прийняття спадщини позивач, та двоюрідний брат померлого - ОСОБА_15, 17.02.1977р.н. Інших осіб, що звернулися для прийняття спадщини не має. (а.с.50-68).

Суд задовольнив клопотання та залучив у якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_15, який надав до суду заяву від 27.04.15р. та заперечення проти позовної заяви, в якому зазначив що батьківство Позивача вже визнане ОСОБА_2, 1966р.н. а тому позивач не має права встановлювати факт батьківства щодо дитини, походження якої вже визначено від іншого чоловіка ст.130 СК України, а може тільки оскаржити батьківство..

З такими висновками заявника ОСОБА_5 суд не може погодитись виходячи з наступного.

Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільного прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Згідно зі ст..20ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Рішення Конституційного Суду України №18-рп/2004 від 01.12.2004р. у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) зазначено, що Цивільний кодекс України ( 435-15 ) (частина друга статті 16) встановлює способи захисту інтересів, зокрема: визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Такий перелік способів захисту інтересів у Цивільному кодексі України ( 435-15 ) не є вичерпним, оскільки ця стаття вміщує ще й припис про те, що "суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом".

Пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року зазначається, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01.01.2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Враховуючи, що позивач народився 14.01.87р. тому до даних правовідносин необхідно застосовувати положення КпШС України в редакції від 20.06.69 року.

Згідно ст. 55 КпШС України якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис про батька дитини провадиться за заявою батька.

Відповідно до ст. 53 КпШС України походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи запису актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Відповідно до ст.ст.128,130 Сімейного кодексу України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений самою дитиною, яка досягла повноліття. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у ст. 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану їх поновлення та анулювання затверджено наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011р. №96/5.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст.58, ст.59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.62 ЦПК України сторони, треті особи та їхні представники за їх згодою можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до ст. 63ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Встановлення факту батьківства має для Позивача юридичне значення, оскільки необхідне йому для оформлення спадкових прав.

Обгрунтованість позовних вимог відповідають вимогам норм права, і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними і дослідженими в судовому засіданні по справі доказами.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 53, 55 КпШС України, ст. 134 СК України, Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Постановою Пленуму ВСУ «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року ст. ст. 7, 8, 10, 11, 15, 79, 88, 209, 212-215, 223-226, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1)
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4 державної реєстрації актів цивільного стану Ширяївського районного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_5 про оскарження батьківства, та про визнання батьківства і внесення змін в актовий запис - задовольнити.

2) Анулювати актовий запис про встановлення батьківства №2 від 14.03.1987р. складений виконавчим комітетом Старомаяківської сільської ради Ширяївського району Одеської області.

3) Визнати батьківство ОСОБА_6, 03.04.1963р.н. який помер 05.10.2014р., стосовно дитини ОСОБА_1, 14.01.87р.н., народженого громадянкою (ОСОБА_7) ОСОБА_3, 10.12.68р.н..

4) Виключити із актового запису про народження дитини ОСОБА_1№ 5 зробленого в книзі реєстрації від 14.03.1987р., внесений Виконавчим комітетом Старомаяківської сільської ради Ширяївського району Одеської області,відомості про батька - ОСОБА_2, 26.07.66р.н, громадянина України.

5) Внести зміни в актовий запис про народження дитини ОСОБА_1 №5 від 14 березня 1987 року внесений Виконавчим комітетом Старомаяківської сільської ради Ширяївського району Одеської області, зазначивши в графі «прізвище дитини» «Чумаченко», в графі «по-батькові» «Олегович», а його батьком в графі «відомості про батька» записати «ОСОБА_6,03.04.1963р.н., уродженець ІНФОРМАЦІЯ_1, вул. Приморська (вул.Старостінна,вул.Суворова)АДРЕСА_1, громадянин України».

6)

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області, через Приморський районний суд міста Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, що брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Приморського районного

суду м.Одеси ОСОБА_16

17.06.2015