Провадження № 22-ц/783/1389/15 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Гірник Т.А.

суддів: Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар Глинський О.А.

з участю представника відповідача Кривенко О.О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Фарлеп-Інвест» на рішення Франківського районного суду м. Львова від 28 листопада 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2012 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ВАТ «Фарлеп-Інвест» про відшкодування матеріальної шкоди. Просив постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь 185 грн. 45 коп. матеріальної шкоди, завданої винними діями відповідача, а також стягнути витрати в сумі 350 грн. згідно договору на проведення експертного дослідження від 24.02.2011 року та сплачений судовий збір. Доповненнями до позовної заяви від 13 листопада 2014 року позовні вимоги збільшив та просив задовольнити його позов в повному об'ємі, стягнувши з відповідача в його користь 213 грн. матеріальної шкоди, 5 763 грн. 20 коп. вартість проведеної експертизи згідно квитанції №177 від 09.11.2013 року та судові витрати.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 28 листопада 2014 року позов задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Фарлеп-Інвест» на користь ОСОБА_3 213 грн. матеріальної шкоди, 5 763,20 грн. вартість проведеної експертизи, а всього 5 976 грн. 20 коп. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив представник ПрАТ «Фарлеп-Інвест» Ожибко Я.В.

Посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, ухвалення з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої вимоги мотивує тим, що суд не надав оцінки жодному доводу відповідача, а натомість описав у рішенні лише позицію позивача, що призвело до неповноти судового рішення.

Судом не було взято до уваги те, що відповідач діяв правомірно та два отвори у стіні були здійснені на виконання умов договору про надання телекомунікаційних послуг №1 від 15.11.2010 року та за згодою позивача, про що останній підписав підтверджуючий документ, а тому докази наявності всіх складових цивільного правопорушення у діях відповідача, як того вимагає предмет позову, відсутні.

Відповідно до п. 102 Правил надання та отримання телекомунікаційних послу, затверджених Постановою КМУ №295 від 11.04.2012 року телефонні розетки встановлюються у місцях, визначених абонентом, якщо це не суперечить нормам та правилам технічної експлуатації.

Згідно висновку №3485 від 15.06.2014 року судової інженерно-технічної експертизи, будівельними нормами не регламентовано спосіб кріплення телефонних розеток до стіни наявного типу. Експертом було встановлено, що згідно висновку трасологічної експертизи №3484 від 08.05.2014 року міцність утримання розетки разом з її кріпильними елементами не забезпечена у зв'язку з крихкою структурою штукатурного шару та закручуванням телефонної розетки тільки за допомогою шурупів без додаткових підсилюючих кріплення телефонної розетки елементів (типу дюбелів), а також недостатньою довжиною наявних шурупів). Експертом було встановлено крихкість штукатурки та необхідність у зв'язку з цим використання додаткових підсилюючих кріплення елементів вже після проведення трасологічної експертизи. Працівники підрядної організації, задіяні оператором для встановлення розетки, не є експертами та не могли самостійно встановити, що штукатурка втратила свої технологічні якості та є крихкою, а тому використали стандартну розетку з кріпленнями, запропонованими виробником. З урахуванням наведеного вважають, що відповідачем не було порушено норми правила щодо кріплення телефонної розетки до стіни позивача.

Зазначає, що позивач не забезпечив схоронність приміщення квартири, де встановлювалась телефонна розетка, не повідомив про застарілість та втрату технологічної якості штукатуркою, таким чином не вжив заходів спрямованих на запобігання виникнення ситуацій з негативними наслідками, у даному випадку - вивільнення телефонної розетки через її кріплення до крихкої штукатурки без підсилюючих елементів.

Працівники відповідача після вивільнення розетки могли виявити крихкість та застарілість штукатурки та використати додаткові скріплюючи елементи, однак позивач після подання 26.11.2010 року заяви про неналежне підключення не допустив працівників відповідача до квартири для виявлення та усунення проблем, а навпаки 07.12.2010 року розірвав договір про надання телекомунікаційних послуг у односторонньому порядку. Дії позивача призвели до неможливості виконання оператором ремонтних робіт по встановленню розетки згідно існуючого стану штукатурки.

При розгляді справи в апеляційній інстанції представник відповідача доводи такої підтримав.

Позивач в судове засідання не з»явився. Судом апеляційної інстанції вжито належних заходів для його повідомлення. У відповідності до вимог ч.2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає можливим розгляд справи у відсутності учасників, які не з»явились .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника процесу, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Матеріалами справи встановлено, що 10 листопада 2010 року між ВАТ «Фарлеп-Інвест» /оператор/ та ОСОБА_3 /абонент/ укладено Договір №1 про надання телекомунікаційних послуг, за умовами якого оператор надає абоненту телекомунікаційні послуги, а абонент отримує та зобов'язується оплачувати їх відповідно до умов договору.

Згідно наявної в матеріалах справи копії квитанції, абонент /позивач/ сплатив одноразовий авансовий платіж в сумі 180 грн.

П. 2.1.1. Договору оператор зобов'язаний підключити абонента до своєї телекомунікаційної мережі і забезпечувати безперебійне та якісне надання послуг.

Сторони не заперечили, що на виконання умов Договору №1 від 10.11.2010 року, 15.11.2010 року представником відповідача у квартирі абонента /позивача/ по АДРЕСА_1 встановлено телефонну розетку та підключено її до телекомунікаційної мережі. Зазначена обставина не підлягає доказуванню.

Згідно п.3.1.1. Договору абонент зобов'язується прийняти надані оператором послуги з підключення до телекомунікаційної мережі шляхом підписання відповідного підтверджуючого документу, а також у разі необхідності виконання робіт з підключення до мережі оператора (підключення абонента до місця, в якому будуть надаватись послуги) оплатити ці роботи в повному обсязі та прийняти ці роботи. /п.3.1.10./

Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач вказував на те, що внаслідок неякісного влаштування телефонної розетки, при спробі 21.11.2010 року підключити телефонний апарат, розетка повисла на телефонному кабелі, і як пізніше виявилось телефонна розетка стіни не тримається, оскільки була закріплена двома шурупами - самонарізами, шляхом їх вкручування безпосередньо в штукатурку. Тобто предметом спору в даній справі є відшкодування майнової шкоди внаслідок пошкодження стіни працівниками відповідача при кріпленні телефонної розетки на стіні квартир и позивача.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що влаштування телефонної розетки, що забезпечувалось відповідачем у справі, з метою виконання умов договору про надання телекомунікаційних послуг №1 від 15.11.2010 року було здійснено представником відповідача за згодою позивача, однак звертає увагу на те, що таке влаштування було здійснено неякісно, підтвердженням чого є п. 4 висновку судової інженерно-технічної експертизи.

Згідно п.4 висновку №3485 від 15.06.2014 року судової інженерно-технічної експертизи встановлено, що причиною пошкодження стіни у вигляді двох отворів стало неякісно виконані роботи по закріпленню телефонної розетки до існуючого стану штукатурки.

Станом на час проведення дослідження шкода завдана приміщенню квартири позивача визначена в сумі 213 грн.

У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Задовольняючи позов в частині відшкодування майнової шкоди, суд вірно виходив з того, що внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачу була завдана шкода, знищенням та пошкодженням майна, що відповідно до ст. 1166 ЦК України є підставою для відшкодування майнової шкоди у розмірі 213 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що згідно висновку №3485 від 15.06.2014 року судової інженерно-технічної експертизи, будівельними нормами не регламентовано спосіб кріплення телефонних розеток до стіни наявного типу і те, що працівники підрядної організації, задіяні оператором для встановлення розетки, не є експертами та не могли самостійно встановити стан штукатурки, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують та не доводять безпідставність заявлених позивачем вимог.

Посилання представника відповідача про виконання вказаних у позові робіт у квартирі позивача здійснювалось працівником підрядної організації ТзОВ «Галбудзв»язок» на підставі договору від 14 серпня 2008 року не спростовує правильності висновків суду першої інстанції, оскільки за даними матеріалів справи роботи по встановленню телефонної розетки та підключення позивача як абонента до телекомунікаційної мережі здійснювалось саме представником відповідача згідно з нарядом № 7225 від 15.11. 2010 року виданим відповідачем у справі.

За таких обставин суд обґрунтовано дійшов висновку про спричинення шкоди позивача діями відповідача та вирішив про стягнення суми майнової шкоди.

Вирішення питання про стягнення витрат за оплату висновку експертизи за ухвалою суду, відповідає вимогам ст.88 ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що рішення ґрунтується на наявних по справі доказах і відповідає вимогам діючого законодавства.

За таких обставин, судом першої інстанції повно з'ясовано фактичні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам. Рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.303, 304, ч.1п.1ст.307, ст.308, ст.ст.313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Фарлеп-Інвест» відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 28 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді