Справа № 569/4763/15-ц
"23" липня 2015 р. м. Рівне
Рівненський міський суд у складі :
головуючого судді Кучиної Н.Г.,
при секретарі Соломон О.М.
розглянувши у судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк "ОСОБА_2 та кредит" про стягнення суми вкладу.
Позивач звернувся в суд із позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк "ОСОБА_2 та кредит" про стягнення суми вкладу.
Після спливу строку договору позивач неодноразово звертався до ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» з вимогою повернути суму внеску та нараховані за користування ним проценти, але останньому було відмовлено у поверненні суми внеску та процентів.
Таким чином, публічне акціонерне товариства "ОСОБА_2 та Кредит" свої зобов'язання, щодо своєчасного повернення коштів не виконує, розрахунок не провів, позивач вважає, що дії банку з невидачі йому суми депозиту є протиправними.
Представник позивача в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив позов задоволити.
Представник відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать наявні в справі судові повідомлення, причину неявки, суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224ЦПК України.
Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Пункт 5.2 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» передбачає, що у випадку закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у договорі-заяві, та умовами якого передбачена можливість продовження строку розміщення строкового вкладу після закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у договорі-заяві, вкладник у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення вкладу, отримати кошти з строкового вкладного рахунку шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок, а дію договору припинити, зобов'язаний надати банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку строкового вкладу, визначеного договором-заявою.
Проте, 19.01.2015 року відповідач вкладу не повернув. В подальшому відповідач повернув лише 22.01.2015 року та 03.02.2015 року проценти в сумі 1100 доларів США, а 28.01.2015 року частину вкладу в розмірі 100 доларів США.
Згідно пункту 4.1.3. основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит», нарахування процентів за вкладом проводиться від дня, наступного за днем надходження вкладу в банк, до дня, який передує його поверненню вкладнику.
Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України.
Згідно вимог ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду (строковий або за вимогою) банк (сторона, що прийняла від іншої сторони грошову суму) зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.
Таким чином, на відносини повязані з виконанням умов укладеного між позивачем та відповідачем договору поширюються положення норм глав 71, 72 Цивільного кодексу України (статті 1046 1076), а також положення договору якими регулюються відносини з приводу здійсненого позивачем банківського вкладу.
Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України, с недопустимою одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. Ні договором ні жодним законом відповідач свої дії не обґрунтовує, оскільки діючі закони такого права йому і не надають. Своїми діями відповідач порушив також вимоги ст.ст. 629 та 1060 Цивільного Кодексу України, пункт 3.3 Постанови НБУ від 03.12.2003 року №516 "Про затвердження Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами" (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 р. за N 1256/8577). Встановленим фактам відповідають правовідносини, які регулюються ст.ст. 15, 16, 626, 629, 638, 1058, 1060, 1061, 1074 ЦК України, відповідно до яких договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на установлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. За договором банківського вкладу одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплатити вкладникові таку суму та проценти на неї, встановлених договором. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження з кладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту відсотки. Обмеження прав клієнта, щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Ухилення відповідача від повернення всієї суми вкладів є незаконним та безпідставними, оскільки відповідно до вимог статті 1066 ЦК України банк використовує кошти клієнта, гарантуючи його право безперешкодного розпорядження. Він не має права встановлювати непередбачені договором чи законом обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.
Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.
Згідно ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Згідно ст. 629 ЦК України зазначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Крім того, статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплатити вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Невиконання відповідачем своїх договірних зобовязань по своєчасному і належному поверненню банківського вкладу є порушенням умов договору банківського вкладу і наведених норм Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", вклад (депозит) це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства та умов договору.
Крім того, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року споживачем є громадянин, який придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб.
Оскільки позивач є вкладником, що уклав з відповідачем банком, договір банківського вкладу (депозиту) з метою отримання зі спливом встановленого договором строку вкладу та процентів на нього, тобто замовив банківські послуги для задоволення своїх власних побутових потреб, позивач є споживачем. Відносини між споживачами товарів (робіт, послуг) і виробниками, виконавцями, продавцями в умовах різних форм власності, захист прав та інтересів споживачів регулюється Законом України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року.
За вказаних обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, як обґрунтовано заявлені і такі, що відповідають вимогам чинного законодавства України, оскільки відповідно до положень ст.1060 ЦК України, позивач має право вимагати від відповідача видачу вкладу або його частину, а відповідач зобов'язаний видати позивачу вклад або його частину на першу вимогу позивача (вкладника), а тому порушені права позивача підлягають захисту в судовому порядку шляхом стягнення з відповідача.
На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивач звільнена від сплати збору. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави, судові витрати по справі в розмірі 3654 грн.
Керуючись ст. 213-215 ЦПК України, ст. 549,550,624,625,1046,1048,1049,1050 ЦК України, суд-
Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк "ОСОБА_2 та кредит" про стягнення суми вкладу задоволити.
Стягнути із Публічного акціонерного банку «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» на користь держави судовий збір в розмірі 3654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Рівненського міського суду Кучина Н.Г.