№пр.2/521/1464/15
17 червня 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Буран О.М.
при секретарі - Янкул Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Малиновський РВ Державної міграційної служби України Управління державної міграційної служби в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку, суд
Позивач звернулася до Малиновського районного суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Малиновський РВ Державної міграційної служби України Управління державної міграційної служби в Одеській області про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою №3, в будинку №19 по вул. Єфімова, у місті Одесі та зняття його з реєстраційного обліку.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона зареєстрована та проживає в неприватизованій квартирі АДРЕСА_1, яку було одержано її батьком, ОСОБА_4 на підставі ордеру на жиле приміщення №3342 від 09.11.1960 року. 05 лютого 2003 року батько позивача помер. На теперішній час у спірній квартирі зареєстровані: позивач, ОСОБА_5, рідна сестра позивача, ОСОБА_6, син сестри, ОСОБА_3, 1986р.н. та син позивача, відповідач по справі - ОСОБА_2, 1975р.н., зареєстрований за вказаною адресою з 10.07.1991року. У 2000році відповідач залишив квартиру, зібравши усі свої речі. Наявність реєстрації відповідача порушує права позивача, основного користувача, створює додаткові витрати для неї, повязані з утриманням квартири, оплатою комунальних послуг, тощо. У добровільному порядку відповідач самостійно не приймає ніяких зусиль, щодо зняття з реєстрації, місце знаходження його невідомо, тому позивач змушена звернутися з вказаним позовом до суду і просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою.
У судовому засіданні позивач позов підтримала, просив задовольнити.
Представник третьої особи: Малиновський РВ Державної міграційної служби України Управління державної міграційної служби в Одеській області, сповіщений належним чином, у судове засідання не зявився.
Третя особа, ОСОБА_3 надав до суду нотаріально посвідчену заяву, у якій позовні вимоги підтримав.
Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином сповіщений про дату, час та місце розгляду справи за адресою реєстрації, причини неявки суду не повідомив, заперечень стосовно предмету позову, або заяви про розгляд спрви за його відсутності до суду не надавав.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення у відсутності відповідача, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Згідно ст.169 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів.
Заслухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в неприватизованій квартирі АДРЕСА_1, яку було одержано її батьком, ОСОБА_4 на підставі ордеру на жиле приміщення №3342 від 09.11.1960 року, виданого на підставі рішення виконкому Одеської міської Ради від 20.10.1960 року.
05 лютого 2003 року батько позивача помер, згідно Свідоцтва про смерть від 06.02.2003 року, актовий запис №1344.
Згідно довідки форма №1 від 20.11.2014 року за №503, на теперішній час у спірній квартирі зареєстровані: позивач, ОСОБА_5, рідна сестра позивача, ОСОБА_6, син сестри, ОСОБА_3, 1986р.н. та син позивача, відповідач по справі - ОСОБА_2, 1975р.н., зареєстрований за вказаною адресою з 10.07.1991року.
Відповідач, ОСОБА_2, 1975р.н. є сином позивача, ОСОБА_1 згідно Свідоцтва про народження від 09.01.1976року, актовий запис №37.
У 2000 році відповідач залишив квартиру, зібравши усі свої речі.
Факт реєстрації відповідача, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 підтверджується відповіддю Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 20.01.2015 року за №332.
Відповідно акту дільниці №1 КП «ЖКС Черьомушки» від 01.12.2014 року обстеження зазначеної квартири вбачається, що відповідач за вказаною адресою не проживає з 2000 року по теперішній час, будь - яких його речей у квартирі не виявлено, ОСОБА_6 справно сплачує комунальні послуги, не перешкоджає відповідачу у мешканні, замки у квартирі не змінювались.
Наявність реєстрації сина порушує права позивача, як основного користувача, створює додаткові витрати для неї, повязані з утриманням квартири, оплатою комунальних послуг, тощо.
Встановлені у судовому засіданні обставини підтверджуються також показами свідків, ОСОБА_7, ОСОБА_8.
Стаття 71 ЖК УРСР передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „ Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні , реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.
Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Таким чином, суд доходить висновку, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 втратив право користування квартирою №3, в будинку №19 по вул. Єфімова, у місті Одесі після спливу шести місяців з моменту його відсутності у зазначеній квартирі.
Розглянувши вимоги позивача щодо встановлення порядку виконання рішення суду, суд вважає, що вказана вимога не є матеріально-правовою вимогою, а є заявою, поданою в порядку статті 373 ЦПК України.
Разом з тим, відповідно до припису статті 373 ЦПК України, суд задовольняє виключно ті заяви про встановлення порядку виконання рішення, які містять відомості щодо наявності обставин, що утруднюють виконання рішення.
Оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування ті вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, суд вважає подання вказаної заяви передчасною, а отже відмовляє в її задоволенні.
Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. 29 ЦК України,ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст. 3, 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою №3, в будинку №19 по вул. Єфімова, у місті Одесі.
В задоволенні заяви про встановлення порядку виконання рішення суду відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: О. М. Буран