Номер провадження: 22-ц/785/5162/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Погорєлової С.О.

суддів - Цюри Т.В., Сидоренко І.П.

при секретарі - Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» на заочне рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31 березня 2015 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» до ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку,

встановила:

Представник ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, який в процесі розгляду справи уточнив, про стягненням матеріального збитку у розмірі 1 840 гривень (а. с. 2-3, 93-94).

В обґрунтування свого позову посилався на те, що ОСОБА_2 відмовляється у добровільному порядку відшкодовувати нанесений збиток у розмірі вартості зниклого майна на суднах зчалу, а саме т/х «Валериан Зорин». На час зникнення майна відповідач займав посаду старшого помічника капітана та ніс відповідальність за його збереження. За своїми посадовими обовязками та сферою професійних знань відповідач зобовязаний був здійснювати контроль за цілісністю та збереженням всіх механізмів на судні. Позивач зазначає, що відповідачем у період його роботи не здійснювався належним чином контроль за його підлеглими, що надало можливість їх викрадення з суден зчалу, а саме т/х «Валериан Зорин», що нанесло ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» збитки.

Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31 березня 2015 року у задоволенні позову ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» відмовлено (а. с. 119-121).

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення, ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а. с. 128-131).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає,

що апеляційна скарга представника ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності позову.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає матеріалам справи і вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 16.11.2012 року ОСОБА_2 призначено на посаду старшого помічника капітана т/х «Валериан Зорин», що вбачається з витягу із наказу про призначення на посаду № 229 від 27.11.2012 року. Працював відповідач на зазначеній посаді до 25.02.2014 року (а. с. 96).

13.12.2013 року відділом безпеки та охорони ПрАТ «Українське Дунайське Пароплавство» було проведено обстеження машинних відділень на суднах зчалу, у тому числі т/х «Валериан Зорин», в результаті якого було виявлено відсутність деяких вузлів загальною вартістю 12 350 гривень.

27.02.2014 року комісією у складі суперінтендантів технічної служби ПрАТ «Українське Дунайське Пароплавство» ОСОБА_3, ОСОБА_4 та старшого інспектора відділу безпеки та охорони ПрАТ «Українське Дунайське Пароплавство» ОСОБА_5 при обстеженні суден зчалу т/х «Валериан Зорин», було встановлено фактичну відсутність наступного майна: три оглядових скла ДУ-50; насос у зборі танку фекальних вод; два клапани ДУ-50. Згідно даних технічної служби ПрАТ «Українське Дунайське Пароплавство» загальна вартість демонтованого майна складає 9 200 гривень. За фактом зникнення зазначеного майна ПрАТ «Українське Дунайське Пароплавство» було проведено службове розслідування, за результатами якого було видано наказ № 33л від 14.04.2014 року про притягнення до матеріальної відповідальності капітана т/х «Валериан Зорин» ОСОБА_6, старшого помічника капітана т/х «Валериан Зорин» ОСОБА_2, старшого механіка т/х «Валериан Зорин» ОСОБА_7 та другого механіка т/х «Валериан Зорин» ОСОБА_8. Вказаним особам було запропоновано добровільно, протягом семи днів, внести солідарно до каси ПрАТ «Українське Дунайське Пароплавство» суму нанесеного збитку у розмірі 9 200 гривень, тобто по 2 300 гривень кожному (а. с. 4).

З вказаним наказом члени екіпажу т/х «Валериан Зорин» були ознайомлені 16.04.2014 року із зазначенням про незгоду із ним. Відповідно до службової записки ГБ - 566 від 31.07.2014 року ОСОБА_2 не сплатив суму нанесеного ПрАТ «Українське Дунайське Пароплавство» матеріального збитку у розмірі 2 300 гривень (а. с. 5).

Під час проведення службового розслідування ПрАТ «Українське Дунайське Пароплавство» була допущена помилка та не притягнуто до матеріальної відповідальності другого помічника капітана т/х «Валериан Зорин» ОСОБА_9, який в той період часу також працював на даному судні і відносився до командного складу судна у звязку з чим ПрАТ «Українське Дунайське Пароплавство» зменшило розмір позовних вимог щодо стягнення матеріального збитку з відповідача до 1 840 гривень.

З акту внутрішнього розслідування від 24.01.2014 року вбачається, що після переходу т/х «В. Зорин», т/х «Г.Агафонов» та т/х «Н.Савицький» в розпорядження ПрАТ «Українське Дунайське Пароплавство» екіпажі вказаних суден перестали виконувати свої обовязки та покинули судна без належної передачі будь-кому справ та майна. До 13.07.2012 року на вказаному зчалі суден була не зайнята посада старшого механіка (а. с. 43-44).

Зі змісту рапорту ст. механіка ОСОБА_10 на імя капітана зчалу суден відстою ОСОБА_11 від 01.11.2012 року та рапорту від 20.07.2012 року вбачається, що ОСОБА_10 прийняв обовязки старшого механіка зчалу морських суден 13.07.2012 року без прийому-передачі справ та майна у звязку із відсутністю в штаті старшого механіка. СЕУ, прилади, системи, палубні механізми виведені з експлуатації та перевірити їх технічний стан неможливо. Майно, що відноситься до відання механіків та електромеханіка, опечатано в приміщенні пломбами комісією ПрАТ «Українське Дунайське Пароплавство» (а. с. 30, 45).

26.10.2013 року старшим механіком ОСОБА_7 на імя капітана зчалу суден відстою т/х «В. Зорин», т/х «Г.Агафонов», т/х «Н.Савицький» ОСОБА_6 подано рапорт, в якому зазначено, що він прийняв обовязки старшого механіка зчалу морських суден 22.10.2013 року без прийому-передачі справ, СЕУ, обладнання, майна у звязку із хворобою ст. механіка. СЕУ, прилади, системи, палубні механізми виведені з експлуатації з моменту постановки суден у відстій. Перевірити технічний стан вказаного обладнання неможливо без повного обстеження та пробної роботи. Також зазначено, що майно, яке відноситься до відання механіків та електромеханіка, опечатано в приміщенні пломбами відповідною комісією ПрАТ «УДП» (а. с. 32).

Необґрунтований є довід апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 замість акту прийому-передачі, який він повинен був надати капітану, 01.11.2012 року, склав рапорт на імя капітана ОСОБА_11, у якому зазначив, що всі пломби та майно знаходяться на місці, тобто фактично він прийняв справи та приступив до виконання обовязків старшого помічника капітану суден т/х «Николай Савицкий», «Валериан Зорин», «Георгий Агафонов».

Так, відповідно до глави 5 ст. 77, 78 Статуту служби на суднах Міністерства морського флоту СРСР, затвердженого наказом ММФ № 6 від 09.01.1976 року, дію якого продовжено відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» від 12.09.1991 року (далі Статут), при зміні капітану передача та прийом судна проводиться по вказівці судновласника. Прийом та передачу судна капітан здійснює одноособово. У разі відсутності передаючого капітана прийом судна проводиться у присутності комісії, призначеної судновласником. При прийомі та передачі судна капітан зобовязаний: прийняти чи здати судно по встановленій формі акту. Капітан, що здає зобовязаний вимагати документи від командного складу судна письмові рапорти про стан ввірених їм завідувань та майна.

Отже, рапорт старшого помічника капітана ОСОБА_2 не може замінювати акт встановленого зразка прийому-передачі судна.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Згідно із ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

Випадки повної матеріальної відповідальності працівників у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації визначені у ст. 134 КЗпП України.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 137 КЗпП України суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно.

Статтею 138 КЗпП України визначено, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України N 14 від 29 грудня 1992 року "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками", суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі ст. ст. 130, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

Отже, системний аналіз зазначених вище норм права, дає підстави для висновку, що при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівника гарантуються шляхом установлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і в порядку, передбачених законодавством, і за умови, що така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Довід апеляційної скарги про те, що під час роботи ОСОБА_2 неодноразово зникало суднове майно не підтверджується матеріалами справи, оскільки будь-яких доказів цьому не представлено.

Згідно із ст. 49 Статуту при списанні із судна члена екіпажу останній повинен передати справи, своє завідування та майно, яке за ним рахується новопризначеній особі або особі, яка вказана командиром, відповідно акту, який надається своєму безпосередньому командиру.

Позивачем не надано: акт прийому-передачі судна; акт прийому-передачі завідування та майна від попереднього старшого помічника капітана новопризначеному - ОСОБА_2; відомості про передачу матеріальних цінностей для зберігання, відомості в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи те, що не доведено неправомірність дій відповідача по справі, порушення ним прав позивача та заподіяння внаслідок цього матеріальної шкоди, встановлено судом порушення порядку передачі майна при прийомі судна, суд першої інстанції, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, зробив правильний висновок про те, що позов не підлягає задоволенню у зв'язку з недоведеністю вимог.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31 березня 2015 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» відхилити.

Заочне рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31 березня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий С.О.Погорєлова

Судді Т.В.Цюра

ОСОБА_12