Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №317/1077/14 Головуючий у 1 інстанції: Ачкасов О.М.
Провадження №22ц/778/4872/15 Суддя-доповідач: Коваленко А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Кримської О.М.,

при секретарі: Бурак А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 22 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізького району електричних мереж про захист прав щодо користування електричною енергією, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізького району електричних мереж про захист прав щодо користування електричною енергією.

В позові зазначала, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 21.07.2006 року. Будинок підключений до енергопостачання з 2007 року, договірні відносини існують з 05.09.2013 року. Протягом шести років з 2007 року по 2013 рік вона споживала електроенергію у середньому 700-800кВт/год щомісяця та подавала показання електролічильника до абонентської служби своєчасно, в свою чергу контролери щомісяця перевіряли показання електролічильника, на підставі чого позивачкою сплачувалися рахунки за спожиту електроенергію. Однак, 02.04.2013 року представниками абонентської служби відповідача була виконана технічна перевірка електроустановки та складено акт, відповідно до якого покази лічильника на час перевірки становили 165399, що на 59408 кВт/час більше від показників попереднього періоду, при цьому в акті зазначено, що пошкоджень електролічильника не виявлено. За період з 13.10.2012 року по 12.04.2013 року було зроблено перерахунок спожитої нею електроенергії та виставлено рахунок у сумі 40485,66 грн. Вона неодноразово зверталася із скаргами до ВАТ "Запоріжжяобленерго", відділу НКРЕ у Запорізькій області, інспекції Держенергонагляду в Дніпровському регіоні, однак позитивних результатів це не дало.

Посилаючись на викладені обставини, просила суд визнати протиправними дії Запорізького району електричних мереж ВАТ «Запоріжжобленерго» щодо пред'явленої їй вимоги про додаткову сплату за фактично неспожиту електричну енергію в розмірі 40 458,66 грн. на підставі Акту від 02.04.2013 року. Визнати недійсною платіжну вимогу на ім'я ОСОБА_3 від 30.04.2013 року на суму 40 458,66 грн. Визнати за нею право користування електричною енергією без урахування вимоги відповідача щодо сплати спірної суми в розмірі 38 143,68 грн.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 22 жовтня 2014 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_3 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 11 березня 2015 року зазначене рішення було скасовано та ухвалене нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року зазначене рішення апеляційного суду було скасовано, справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представників апелянта, заперечення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 21.07.2006 року.

Цей будинок підключений до електропостачання з 2007 року, договірні відносини існували фактично з 2007 року, а 05.09.2013 року між сторонами у справі було укладено договір про користування електричною енергією.

02.04.2013 року представниками абонентської служби відповідача була виконана технічна перевірка електроустановки за місцем проживання позивачки та складено Акт.

У зв'язку з невідповідністю показів електролічильника фактичному споживанню електроенергії 08 квітня 2013 року позивачка направила на адресу відповідача заяву про проведення експертизи електролічильника .

В Акті-повідомленні про направлення на експертизу електролічильника електроенергії від 12.04.2015 року зазначені показання лічильника 167392 квт.год.

17.04.2013 року працівниками відповідача був складений акт про виконання робіт та збереження пломб, порушень виявлено не було .

25 квітня 2013 року у присутності представника ВАТ «Запоріжжяобленерго» та сина позивачки ОСОБА_4 проведено експертизу електролічильника, про що складено акт проведення експертизи лічильника і протокол перевірки лічильника типу НІК 2301 АПІ за № 0002679. У протоколі зазначено, що основна відносна похибка лічильника не перевищує допустимі межі (а.с. 76-зворот).

Відповідно до розрахунку заборгованості за спожиту електроенергію за період з 26.07.2007 року по 12.04.2013 року позивачкою було спожито електроенергії у кількості 167384 квт. год. на суму 70182, 25 грн. Заборгованість відповідачеві за цей період складає 38143,68 грн. (а.с. 9-10).

30.04.2013 року відповідачем направлена позивачці платіжна вимога (квитанція) про сплату боргу за спожиту електроенергію в розмірі 40 485,66 грн. (а.с. 18).

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи, пояснення та заперечення сторін, дав належну оцінку всім наданим суду доказам у їх сукупності та дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки оскарження дій лише щодо факту зробленого відповідачем розрахунку, який не встановлює для позивача будь-яких обов'язків, крім рекомендації сплатити нараховану заборгованість, що є різновидом претензії, не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту цивільних справ у відповідності до ст.16 ЦК України.

До того ж, лише нарахування заборгованості за спожиту електроенергію та направлення платіжної вимоги (квитанції) про сплату боргу за спожиту електроенергію в розмірі 40 485,66грн., не порушує прав позивачки, оскільки таке нарахування не пред'явлено до стягнення в примусовому порядку.

Доводи апеляційної скарги полягають лише в переоцінці доказів, які належним чином перевірені і оцінені судом першої інстанції і не доводять порушення судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права

Враховуючи викладене, рішення суду відповідає матеріалам справи та закону. Підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 22 жовтня 2014 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: