Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Кузнєцова В.О.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до підприємства з іноземними інвестиціями «Ітрако», ОСОБА_5, ОСОБА_6 про зобов'язання вчинити дії, стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ПІІ «Ітрако», ОСОБА_5, ОСОБА_6 та просила: покласти обов'язок на кожного з відповідачів надати йому письмову інформацію про третіх осіб, задіяних у виробництві та розповсюдженні контрафактних примірників його твору та канали розповсюдження його твору; стягнути з ОСОБА_6 на його користь грошову компенсацію у розмірі 63 531 грн.

Вимоги за позовом обґрунтовував тим, що на підставі рішення Державної служби інтелектуальної власності України від 30 травня 2013 року та відповідного свідоцтва зареєстровано його авторське право на твір - вірш «Общениє с супругой 01.01.2003 року», зміст якого містить речення «Противопоказан тяжелый физический труд работа небольшого объема». Вважав, що ОСОБА_6, яка влаштувалась на роботу до підприємства з іноземними інвестиціями «Ітрако», використала ксерокопію довідки МСЕК, що містить оригінальний припис, виконаний позивачем «Противопоказан тяжелый физический труд работа небольшого объема» без його дозволу, як автора твору, тому це є порушенням його особистих немайнових та майнових або виключних авторських прав на твір, передбачених ст. ст. 14, 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права».

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04 листопада 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 28 січня 2015 року ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 04 листопада 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17 березня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у позові відмовлено з інших підстав.

ОСОБА_4 не погоджуючись із зазначеним рішенням апеляційного суду, подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 березня 2015 року, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних рішень.

Судом апеляційної інстанції повно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовані норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4, згідно свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір № НОМЕР_1 Державної служби інтелектуальної власності України від 30 травня 2013 року, є автором вірша «Общение с супругой 01.01.2003», в якому зокрема міститься фраза: «Противопоказан тяжелый физический труд работа небольшого обьема».

Також судами встановлено, що позивач ОСОБА_4 і відповідачка ОСОБА_5 є колишнім подружжям. Перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 червня 1995 року по 15 серпня 2006 року. Відповідачка ОСОБА_6 є колишньою тещею позивача.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 грудня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_4 до генерального директора Підприємства з іноземними інвестиціями «Ітрако» ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5, третя особа: Дніпровська медико-соціальна експертна комісія, про визнання дій неправомірними встановлено, що ОСОБА_6 04 грудня 2001 року була оглянута Дніпровською МСЕК м. Києва та визнана інвалідом II групи від загального захворювання довічно. При цьому оригінали довідок МСЕК сер.НОМЕР_2 були передані - ОСОБА_6 та в Управління Пенсійного Фонду України за місцем її проживання.

У січні 2003 року, в час коли позивач мешкав за адресою: АДРЕСА_1, до нього звернулася ОСОБА_8 з вимогою зробити в якості примірника відповідний запис у ксерокопії довідки Серії НОМЕР_2 Дніпровською МСЕК м. Києва від 04 грудня 2001 року її матері ОСОБА_6, на підставі якого вона офіційно зможе працевлаштуватися. На це прохання він вніс запис у вказану довідку, а саме: «Противопоказан тяжелый физический труд работа небольшого объема».

В подальшому ОСОБА_6 згідно наказу № 02/1-К «О прийоме на работу» від 02 січня 2003 року була прийнята на роботу на посаду палітурника ПП «Ітрако». При прийняті на роботу до ПІІ «Ітрако» ОСОБА_6 надала копію довідки Дніпровської МСЕК сер.НОМЕР_2, яка містить особистий припис позивача «Противопоказан тяжелый физический труд работа небольшого объема».

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, також відображено у авторському творі позивача - вірші «Общение с супругой 01.01.2003».

За таких обставин, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що посилання позивача на порушення його авторського права відповідачами ОСОБА_6 та ОСОБА_5, а саме використання ксерокопії довідки Дніпровської МСЕК сер.НОМЕР_2, виданої на ім'я ОСОБА_6, що містить оригінальний припис, виконаний позивачем, «Противопоказан тяжелый физический труд работа небольшого объема», у спосіб заволодіння його твором невідомо яким чином та його розповсюдження, спростовуються наявними у справі доказами. Викладені у творі обставини прямо вказують на надання позивачем згоди на використання відповідачами довідки Дніпровської МСЕК сер.НОМЕР_2, яка містить його особистий припис «Противопоказан тяжелый физический труд работа небольшого объема». Внесення позивачем до ксерокопії довідки МСЕК недостовірної інформації у виді частини твору не створює умов для захисту авторського права.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова
В.О. Кузнєцов