Справа № 2-2210/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2015 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ПНКМНО Ємець Карина Євгенівна, ПНКМНО Бойко Олег Володимирович, про визнання недійсними договорів дарування,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка 26.01.2015 року звернулась до відповідачів з позовною заявою, в якій просила суд:

- визнати недійсним договір дарування від 31.07.2013 р. АДРЕСА_1, загальною площею - 92,80 кв. м., що був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ємець К.Є. за № 1310.

- визнати недійсним договір дарування від 31.07.2013 р. АДРЕСА_2, загальною площею - 140,3 кв. м., що був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ємець К.Є. за №1312.

- визнати недійсним договір дарування від 31.07.2013 р. нежилих приміщень з № 1 по № 11 (групи приміщень № 288) (в літ. А - офіс), по АДРЕСА_3, в м. Києві, загальною площею - 199,80 кв. м., що був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ємець К.Є. за № 1316.

- визнати недійсним договір дарування від 31.07.2013 р. нежилих приміщень з № 1 по № 8 (групи приміщень № 222) (в літ. А - офіс), по АДРЕСА_3, в м. Києві, загальною площею - 156,20 кв. м., що був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ємець К.Є. за № 1318.

- визнати недійсним договір дарування від 31.07.2013 р. машино-місця № 477, площею 18,0 кв. м., в підземному паркінгу по АДРЕСА_4, в м. Києві, що був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко О.В. за № 1676.

- визнати недійсним договір дарування від 31.07.2013 р. машино-місця № 476, площею 17,4 кв. м., в підземному паркінгу по АДРЕСА_5, в м. Києві, що був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко О.В. за № 1677.

- визнати недійсним договір дарування від 31.07.2013 р. машино-місця № 177, площею 16,0 кв. м., в підземному паркінгу по АДРЕСА_6, в м. Києві, що був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко О.В. за № 1678.

- визнати недійсним договір дарування від 31.07.2013 р. машино-місця № 178, площею 16,2 кв. м., в підземному паркінгу по АДРЕСА_7, в м. Києві, що був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко О.В.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має містись посилання, зокрема, на те, до кого пред'явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов'язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред'явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред'явлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки в позовній заяві не викладені обставини, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги про визнання недійсними договорів дарування, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких вона звертається до суду та обґрунтовує свої вимоги відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, з зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог або наявність підстав для звільнення від доказування, не є викладеними обставини щодо порушення прав позивачки і яких саме, що підлягають відновленню саме відповідачами, оскільки не зазначено, яким чином і яке право нею було набуто, в чому саме полягає його порушення і всупереч яким нормативним актам, внаслідок яких саме дій та з якими правовими наслідками.

Таким чином, в поданій позовній заяві не викладені обставини, якими позивачка обґрунтовує своє право вимоги відповідно до норм матеріального права, а тому не визначено характер позову та не окреслено його предмет, який би характеризував те, на що спрямований позов, тобто, які саме права позивачки порушені, який характер мають правовідносини, що виникли між сторонами з приводу даного спору, якими правовими нормами вони регулюються та чим передбачений такий шлях поновлення, враховуючи, що ст.16 ЦК України визначений перелік способів захисту порушених прав та інтересів осіб, а право на звернення до суду відповідно до ст.4 ЦПК України притаманне лише особі, яка звертається за захистом своїх порушених прав або охоронюваних законом інтересів.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачем не визначені ні суть позовних вимог, ні їх правові підстави, що позбавляє можливості з'ясувати предмет спору та межі доказування.

Тому, оскільки відповідно до ст. 15 цього ж Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних зв'язків, то зазначення вказаних вище обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі.

Також згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивача є обов'язковими для особи, яка пред'являє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Виходячи з вищенаведеного, позивачці необхідно викласти обставини в обґрунтування пред'явлених позовних вимог, виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами, які її права, свободи чи інтереси були порушені та ким, яким чином передбачені шляхи їх поновлення, чим визначений той засіб захисту права, який вона просить застосувати, з посиланням на обставини як правові підстави, а також на докази в підтвердження обставин на обґрунтування заявлених вимог.

Крім того, вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає і вимогам ст. 120 ЦПК України, оскільки позивачка не надала копію позовної заяви та копії всіх документів, що додаються до неї для відповідачів та третіх осіб по справі.

Ст. 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Враховуючи вищевикладене, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання, а відповідач, котрий як і позивач має право на судових захист, має бути обізнаний, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору, однак позивачкою доказів сплати судового збору до суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ПНКМНО Ємець Карина Євгенівна, ПНКМНО Бойко Олег Володимирович, про визнання недійсними договорів дарування залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачем ухвали, шляхом подачі нової позовної заяви з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Роз'яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: