АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2250/15р.
Справа № 617/2010/14-ц Головуючий 1 інстанції Уханьова І.С.
Категорія: право власності Доповідач: Коровін С.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі :

Головуючого: - Коровіна С.Г.

Суддів -Коваленко І.П.

Довгаль А.П.

При секретарі: - Огарьовій О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора Вовчанського району Харківської області в інтересах держави в особі Шестаківської сільської ради на заочне рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 18 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне об*єднання «Агат», третя особа - Шестаківська сільська рада Вовчанського району Харківської області про визнання права власності ,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне об'єднання «Агат», третя особа: Шестаківська сільська рада Вовчанського району, Харківської області, про визнання права власності, в якій зазначив, що 22.08.2001 року між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна а саме: нежитлового приміщення «ІНФОРМАЦІЯ_1», літ.А-1, загальною площею 61,7 кв.м., що розташоване в АДРЕСА_1. Згідно п.2 договору купівлі - продажу загальна сума договору складала 42 750,00грн. Позивач всі умови договору виконав, здійснивши оплату в передбачений договором три денний строк з моменту підписання договору, шляхом внесення грошових коштів в розмірі 42750.00 грн в касу TOB ВКО «Агат». 24.08.2001 року між сторонами було підписано акт прийому-передачі , яким продавець підтвердив факт сплати грошових коштів ОСОБА_4, які були передбачені договором купівлі- продажу, а також передано саме нежитлове приміщення «ІНФОРМАЦІЯ_1», яке розташовано в АДРЕСА_1 і всю необхідну документацію на дане приміщення. Крім цього відповідно договору купівлі- продажу ТОВ ВКО «Агат» зобов'язувалося провести реєстрацію за позивачем права власності на приміщення магазину. Але з моменту укладення договору до теперішнього часу реєстрацію права власності на ім'я позивача так і не було проведено. Фактично являючись правовласником даного нерухомого майна та експлуатуючи його, він не володіє повними правами, які належать власнику відповідно до законодавства України. Керівництво ТОВ ВКО „АГАТ", з незрозумілих підстав, відповідно до умов договору , реєстрацію його права власності на нежитлове приміщення не здійснює , жодних документів, що підтверджують його право власності на вказане нерухоме майно не надав. В зв'язку з цим, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом про визнання договору куплі-продажу від 22.08.2001року дійсним та визнання за ним права власності на приміщення магазин.

Заочним рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 18 грудня 2014 року позовну заяву задоволено. Визнано договір купівлі-продажу від 22 серпня 2001 року, на нежитлове приміщення «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташований по АДРЕСА_1 дійсним. Визнано за ОСОБА_4 право власності на нежитлове приміщення «ІНФОРМАЦІЯ_1» літ А-1 загальною площею 61,7 кв.м., що розташований по АДРЕСА_1.

10 лютого 2015 року на вказане заочне рішення суду прокурором Вовчанського району Харківської області було подано апеляційну скаргу.

В обгрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що судом першої інстанції порушені вимоги матеріального та процесуального права під час ухвалення рішення суду, неповно зясовані всі обставини справи. Апелянт вважає, що рішення суду не відповідає вимогам ст.15,16, 392 ЦК України. позивачем е доведено, що будь хто порушує не визнає, або оспорює його право на будівлю. Не містяться, на думку прокурора, в матеріалах справи налехні докази на підтвердженя того, що продавця з вимогами про належне оформлення договору-купівлі продажу будинку.

Залухавши доповідача, сторони, перевіривши обставини справи колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 звернувся у листопаді 2014 року з позовом про визнання права власності на нерухоме майно - «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований в АДРЕСА_1. Своє право на зазначену будівлю він обгрунтовував тим, що 22.08.2001 року уклав з ТОВ Виробничо-комерційне обєднання «Агат» у прості й письмовій формі договір купівлі-продажу нерухомого майна - нежитлового приміщення «ІНФОРМАЦІЯ_1» літ.А-1 по АДРЕСА_1. Позивач стверджував, що придбавши це нерухоме майно сплатив в касу ТОВ ВКП «Агат» 42750, грн. та уклав з відповідачем акт прийому-передачі магазину загальною площею 61,7 кв.м. Крім того позивач посилався на те, що ТОВ ВКО «Агат» зобовьязалося провести реестрацію за ним права власності на це ежитлове приміщенняу відповідності до вимог закону. Після укладення договору він став відкрито користуватися майном, а відповідач на його прохання надати відповіднв документи, що підтверджують його власність на будівлю не надав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції посилався на те, що згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд першої інстанції, задовольняючи позов зазначив, що згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленіть двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовьязків. Суд вважав, що договір між сторонами відповідає вимогам ст.207,220 ЦПК України і керуючись ст.638, 655 ЦК України суд визнав, що між сторонами фактично було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна.

З таким висновком суду погодитися наможливо.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Як зазначено в матеріалах справи договір купівлі-продажу на підставі якого позивач вважає, що придбав спірний будинок було укладено у 2001 році.. суд першої інстанції не звернули уваги на те, що спір про визнання дійсним договору купівлі-продажу нежитлової будівлі за цим позовом має вирішуватися за нормами ЦК України, який діяв на 2001 рік, тобто за нормами ЦК України 1963 року. З огляду на викладене, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову на підставі ст.47 ЦК України 1963 року у позові про визнання дійсним договору купівлі-продажу нежитлової будівлі «ІНФОРМАЦІЯ_1» та визнання за позивачем права власності на це майно.

Розглянувши позовні вимоги Звєрєва суд дійшов неправильного висновку про те, що оскільки відповідач не виконав умов зазначених в п.5 договору купівлі продажу та не передав позивачу необхідну документацію на будівлю КПП, це є підставою для визнання за позивачем права власності на будівлю за рішенням суду. Судом не з'ясовано і позивач не пояснив, що перешкоджало відповідачу з'явитися до нотаріальної контори для оформлення договору купівлі-продажу будівлі. Керуючись при ухваленні рішення в цій частині ст.220 ЦК України, суд не звернув уваги на те, що згідно із ч.2 цієї статті необхідна наявність ухилення однієї із сторін від укладення нотаріального договору. Зазначені обставини позивачем не доведені. Крім того, договір купівлі-продажу підлягає не тільки нотаріальному посвідченню, а і державній реєстрації. Момент вчинення договору купівлі-продажу відповідно до ст.ст.210,640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, а тому щодо цього правочину не може бути застосована ст.220 ЦК України і договір не може бути визнаний дійсним.

Крім того судом першої інстанції належним чином не перевірено яку саме будівлю, було продано за договором від 22 серпня 2001 року (а.с.31). В матеріалах справи не зазначено на підставі чого будинком площею 61,7 кв.м. по АДРЕСА_1 володів продавець - ТОВ ВКП «Агат». Належних правовстановлюючих документів на відповідача не надано. Згідно договору купівлі - продажу від 27 квітня 1994 року (а.с.4) відповідач придбав будівлю КПП площею 80,6 кв.м. Такої будівлі у відповідача позивач не купував, а придбана ОСОБА_4 будівля площею 61,7 кв.м.і поіменована як «ІНФОРМАЦІЯ_1» згідно матеріалів справи відповідачу у встановленому порядку не належала.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом зазначеного закону вбачається, що порушення права чи законного інтересу або спір щодо них повинен існувати на момент звернення до суду.

З матеріалів справи не вбачається, що з боку відповідача має місце порушення прав позивача. Не вбачається порушення прав позивача і з боку Шестаківської сільської ради.

Оскільки на момент звернення з позовом до суду позивачем не доведено, що порушені його права і законний інтерес щодо спірного будинку, то відсутні підстави для задоволення такого позову.

Крім того, задовольняючи позов суд фактично дозволив позивачу використовувати спірні нежитлові приміщення без правовстановлюючих документів як на будинок так і на земельну ділянку на якій будинок розташовано.

Судом не з'ясовано хто є власником або користувачем земельної ділянки на якій розташована будівля.

З огляду на викладене, апеляційна скарга прокурора Вовчанського району Харківської області підлягає задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Вовчанського району Харківської області в інтересах держави в особі Шестаківської сільської ради задовольнити.

Заочне рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 18 грудня 2014 року скасувати.

В позові ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне обєднання «Агат», третя особа - Шестаківська сільська рада Вовчанського району Харківської області про визнання права власності відмовити.

Рішення набирає законної сили негайно і може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -