Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2015 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А., при секретарі Вертелецькому М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою,що втратила право користування житловим приміщенням,зняття з реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2015 р.ОСОБА_1звернувся до суду з позовом ,в якому зазначає, що він є власником 6/25 частин квартири спільного заселення 28 буд.5»б» по вул.Полякова в м. Запоріжжі ,яка складається з кімнати № 8 житловою площею 12,0 кв.м.,яка в особовому рахунку житлового органу рахується як квартира 28а.

За згодою в якості члена сім*ї у вказаній квартирі на житлову площу позивача був зареєстрований відповідач ОСОБА_2,який є його батьком.

Посилаючись на те,що відповідач ОСОБА_2лише формально зареєстрований у належній йому на праві власності частині квартири,фактично у ній не проживає,створив іншу сім*ю,куди і виїхав без жодних перешкод для користування спірним житлом ,проте добровільно відмовився припинити реєстрацію проживання, ніяких комунальних платежів не сплачує,участі в інших витратах по утриманню житла не бере, реєстрація відповідача за адресою спірної квартири порушує його майнові права та змушує нести додаткові витрати по утриманню житла з нарахуваннями на відповідача , просить суд визнати ОСОБА_2втратившим право на користування житловим приміщенням квартири спільного заселення 28 буд.5»б» по вул.Полякова в м. Запоріжжі та зняти з реєстрації за вказаною адресою.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з урахуванням викладеного в позові. Пояснив,що 6/25 частин квартири спільного заселення № 28 буд.5»б» по вул.Полякова в м.Запоріжжі належить йому на праві власності,фактично до складу цієї частки входить кімната площею 12,0 кв.м. На прохання батька ОСОБА_2,позивач дав згоду на вселення останнього та реєстрацію за адресою спірного житла,перешкод для користування ним не створював. З кінця 2013 р.відповідач у спірному житловому приміщенні не проживає,про своє виселення позивача не повідомив,зі слів сусідів,переїхав жити до жінки за невідомою адресою.Формально відповідач залишається зареєстрований за вказаною адресою,однак фактично більше року без поважних причин житлом не користується,в його утриманні участі не бере, відносин з позивачем як власником житла не підтримує. Реєстрація відповідача створює позивачу як власнику певні перешкоди,з цих підстав просить визнати ОСОБА_2втратившим право користування житловим приміщенням,зняти його з реєстрації за цією адресою.

Відповідач в судове засідання не з*явився,викликався шляхом направлення судових повісток на останню відому адресу реєстрації.

Про зміну свого місця проживання(перебування)під час судового провадження ,причини неявки у судове засідання відповідач суд не повідомив.

Відповідно до ст.74,76,77 ЦПК України відповідач вважається таким,що повідомлений належним чином та не з*явився в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ст.224,225 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши пояснення позивача,покази свідка,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

З матеріалів справи суд встановив,що 6/25 частин квартири № 28 будинку 5 «б» по вул.Полякова в м.Запоріжжі,яка складається з кімнати № 8 площею 12,0 кв.м.,на підставі договору купівлі-продажу від 01.04.1997 р.належить на праві власності ОСОБА_1,що було зареєстровано в ОП ЗМБТІ(а.с.11-13)

Відповідно довідки № 2484 від 27.04.2015 р.,відповідач ОСОБА_1зареєстрований постійно у вказаному житловому приміщенні як член сім*ї власника-батько позивача (а.с.9)

Відповідно до ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Ст.47 Конституції України гарантує кожному право на житло.

Ст.9 ЖК України передбачає,що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення,або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку,передбачених законом.

Як передбачено ст.405 ч.2 ЦК України,член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік,якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3показав,що він проживає в кв.30 буд.5»б» АДРЕСА_1 є сусідньою. Протягом з 2012 р.у цій квартирі постійно ніхто не проживає,періодично квартиру навідують власники для отримання квитанцій на оплату.Відповідача ОСОБА_2знає як сусіда,котрий деякий час проживав у спірній квартирі,проте більше року відсутній,перешкод для його проживання не чинилося.

Відповідно до акту № 120 від 23.04.2015 р.обстеження спірної квартири комісією ЦОА ,ОСОБА_2 не проживає в кв.28 буд.5»б» по вул.Полякова в м.Запоріжжі,що підтверджують сусіди.

З наведеного суд встановив,що відповідач хоча і зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1»б» кв.28 в м.Запоріжжі,проте своє право на користування цим житлом з березня 2014 р.не реалізовував,цього житла не потребував,участі у його утриманні не брав,перешкод для проживання у ньому позивачем не створювалося.

За обставинами справи суд встановив,що відповідач відсутній у спірному житловому приміщенні понад встановлені законом строки без поважних причин,тому наявні передбачені законом підстави для визнання його таким,що втратив право на користування ним.

Вирішуючи питання про зняття відповідача з реєстрації в спірному житловому приміщенні, суд дійшов висновку, що такі вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому ст.119 ЦПК України.

Як передбачено ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Як передбачено ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Як розяснив Верховний Суд України в Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги в частині зняти з реєстраційного обліку відповідача заявлені до невизначеної позивачем особи.

Крім того, на час звернення до суду з такими вимогами позивач не зазначив в позові та не обґрунтував з посиланням на докази наявність з боку компетентних державних органів порушень його прав у вигляді бездіяльності чи неправомірних дій і не обґрунтував наявність спору з цього предмету, оскільки наявність судового рішення про визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням є самостійною підставою для зняття її з реєстрації.

Також суд звертає увагу на те, що дії зі зняття з реєстрації фізичних осіб в житловому приміщенні здійснюються за заявою уповноваженої особи, у разі відмови компетентного органу здійснити зняття з реєстрації фізичних осіб, зареєстрованих в житловому приміщенні, на підставі звернення особи, такі дії оскаржуються в порядку, встановленому КАС України.

Тому вимоги позивача про зняття особи з реєстрації не можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.47 Конституції України,ст.ст.405 ЦК України, ст.9,156 ЖК України ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60,61,208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2, втратившим право користування житловим приміщенням квартири 28 в будинку 5»б» по вул.Полякова в м.Запоріжжі.

В іншій частині у позові відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.А. Галущенко