АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/9193/15 Головуючий у 1 інстанції -Каліушко Ф.А.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 липня 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

головуючого - Панченка М.М.

суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.

при секретарі - Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Києві справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 18 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення банківського вкладу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» і, з урахуванням уточнень до позову, просила винести рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь борг за договором банківського вкладу, що становить: 25.000 дол.США, як суму вкладу, 2.641,09 дол.США, як відсотки, а всього, у сумі 27.641,09 дол.США /а.с.1-3, 129-130/.

Зазначала, що 21.01.2014 року між сторонами, позивачкою, та філією ПАТ»КБ »ПритватБанк» на території Криму, укладено договір банківського вкладу «Стандарт» за №SAМDNFD400 на суму 25.000 дол.США під 8% річних на термін до 21.01.2015 року.

Відповідно до п.6 укладеного договору - три місяці це мінімальний строк вкладу, за збігом якого вкладник має право повернути вклад з відсотками.

Звернувшись до банку 9.04.2014 року про повернення банківського вкладу з нарахованими відсотками банк відмовив у задоволенні заяви вкладника, у зв»язку з чим ОСОБА_1 звернулась з цим позовом до суду.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 18 травня 2015 року позов задоволено /а.с.140-143/.

Судовим рішенням стягнуто з ПАТ»КБ»ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 депозитний вклад з відсотками у сумі 27.641,09 дол.США.

Стягнуто також судовий збір в дохід держави.

В поданій апеляційній скарзі ПАТ»КБ»ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові /а.с.146-152/.

Скаржник послався на те, що згідно з п.5 Постанови НБУ №260, банки, у тому числі ПАТ»КБ»ПриватБанк» зобов»язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Криму, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомлено НБУ.

Рішенням Центробанку Росії №РН-33/І від 21.04.2014 також було припинено з 21.04.2014 діяльність відокремлених структурних підрозділів на території Криму ПАТ «КБ»ПриватБанк».

Отже відокремлений підрозділ ПАТ»КБ»ПриватБанк» на території Криму не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність, після окупації Криму. Окупаційна влада з травня 2014 року здійснила конфіскацію майнового комплексу ПАТ»КБ»ПриватБанк», що використовувався у діяльності відокремленого структурного підрозділу - філії РУ ПРАТ»КБ»ПриватБанк».

Заслухавши доповідь по справі, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, та залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Як слідує з матеріалів справи, 21.01.2014 року між позивачкою ОСОБА_1 та філією ПАТ»Притватбанк» в м.Ялті на території Криму, укладено договір банківського вкладу «Стандарт» за №SAМDNFD400 на суму 25.000 дол.США під 8% річних на термін до 21.01.2015 року.

Пунктом п.6 депозитного договору передбачено, що три місяці це мінімальний строк вкладу, за збігом якого вкладник має право повернути вклад з відсотками.

Указані обставини сторонами не заперечуються.

Таким чином, між сторонами виникли договірні правовідносини банківського вкладу, визначені ст.1058 ЦК України, згідно якої, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов»язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

В силу ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або у іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Звернувшись до центрального апарату банку в м.Дніпропетровську, після збігу трьох місяців після укладеного договору, про повернення вкладу, позивачка отримала відмову з тих підстав, що у зв»язку з окупацією Росією Криму відповідач ПАТ»КБ»ПриватБанк» припинив свою діяльність на території Криму тим самим має місце обмеження банківських операцій.

Дійшовши висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції, колегія суддів посилається на ст.1060 ЦК України, згідно якої, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов»язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, встановлені договором.

При цьому, розрахунок заборгованості позивачем виконаний правильно.

З відповідача ПАТ»ПриватБанк» належить стягнути на користь ОСОБА_1 суму депозитного вкладу, що складає разом з відсотками 27.641,09 дол.США.

Доводи скаржника, як підстава для відмови у позові, що депозитний договір укладений філією банку, а не головною структурою банку спростовуються тим, що, відповідно до спірного депозитного договору від 28.03.2013 року, слідує, що договір від імені Банку укладений від імені голови Правління Банку «ПриватБанк» з печаткою головної структури банку та з посиланням на адресу головної структури Банку у м.Дніпропетровську: вул.Набережна Перемоги,50.

Колегія суддів розглядає як безпідставне посилання скаржника застосування до спірних правовідносин положень Федерального Закону Російської Федерації «Про захист інтересів фізичних осіб, що мають вклади в банках та відокремлених структурних підрозділах банків, зареєстрованих та (чи) діючих на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Севастополя», про яке просив відповідач, оскільки договори банківського вкладу, укладені з позивачами у Кримській філії банку на території Автономної Республіки Крим, яка на момент розгляду справи має статус тимчасово окупованої території.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключене право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

В силу ст.47 цього Закону банк має право здійснювати банківську діяльність шляхом надання банківських послуг. До банківських послуг належать: 1) залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб; 2) відкриття та ведення поточних кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Банківські послуги дозволяється надавати виключно банку.

Тобто, надання послуг з розміщення вкладу (депозиту) здійснює саме банк як юридична особа, а не його структурні одиниці (відділення, філії). Проте, якщо структурній одиниці надано відповідні повноваження (згідно з положенням, статутом, довіреністю) то вона має право укладати договори від імені банку. Відтак, саме банк, а не його структурна одиниця, має відповідати за зобов»язаннями, взятими на себе укладеним договором.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невід»ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Таким чином, оскільки стороною укладених договорів банківського вкладу є ПАТ»КБ»ПриватБанк», то згідно чинного законодавства, яке регулює цей вид правовідносин, зобов»язання за дійсними договорами має виконувати саме ПАТ «КБ»ПриватБанк», як юридична особа, а не його кримська філія. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов»язків по укладених і дійсних договорах.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення судом першої інстанції постановлене на повно з»ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити, а рішення Дарницького районного суду м.Києва від 18 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту проголошення шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді