Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2015 Справа №607/10051/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Герчаківської О.Я.,

з участю секретарів Мандзія В.П., Паюка М.М.,

представника позивача,

третіх осіб, які заявили самостійні вимоги ОСОБА_1,

третьої особи,

яка заявила самостійні вимоги ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до приватного підприємства «Захід-хліб-збут-2002», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, позовом третьої особи, що заявляє самостійні вимоги ОСОБА_6 до приватного підприємства «Захід-хліб-збут-2002», треті особи, які не заявляють самостійних вимог, - приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_7, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, позовом третьої особи, що заявляє самостійні вимоги ОСОБА_2 до приватного підприємства «Захід-хліб-збут-2002» про відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

19 червня 2014 року ОСОБА_2 звернулася в Тернопільський міськрайонний суд з позовом до приватного підприємства «Захід-хліб-збут-2002», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що близько 07 год. 00 хв. 25 лютого 2012 року водій ОСОБА_8, керуючи технічно несправним автопоїздом, рухався автомобільною ротою М-19 сполученням «Доманово-Ковель-Чернівці-Треблече» в напрямку від м.Тернополя до м.Теребовля. На 350 км вказаної автодороги, наближаючись до с.Кровінка Теребовлянського району, водій ОСОБА_8 допустив перекидання автопоїзду і виїзд на смугу зустрічного руху. Внаслідок перекидання і виїзду на смугу зустрічного руху ОСОБА_8 допустив зіткнення з технічно справним автомобілем «Mercedes Benz-308», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_6 У результаті зіткнення транспортних засобів пасажир автомобіля «Mercedes-Benz-308», реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких помер. Вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 18 липня 2013 року ОСОБА_8 було визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді та притягнуто до кримінальної відповідальності за злочин передбачений ч.2 ст.286 КК України. Внаслідок ДТП, що сталася з вини ОСОБА_10, ОСОБА_9 тривалий час знаходився у лікарні. На його лікування було потрачено 16 435,97 грн. Неправомірними діями ОСОБА_8 позивачу також було завдано моральної шкоди. ОСОБА_9 був єдиний годувальником у сім'ї. На утриманні у нього була малолітня дочка, яка потребує особливого догляду та піклування. Смерть ОСОБА_9 поставила його сім'ю у скрутне матеріальне становище. Сьогодні позивач не має можливості навіть поставити пам'ятник на могилі чоловіка. Така ситуація призводять до стресів та нервових розладів. Внаслідок неправомірних дій відповідача стан позивача здоров'я погіршився, у неї з'явилися депресивні настрої, утвердилася зневіра у життєвій і правовій справедливості. Паперова тяганина забирає багато часу і сил, внаслідок чого за останній час її звичний життєвий ритм вимушено порушився, працездатність погіршилася. Завдану моральну шкоду оцінює у 50 000 грн. За вказаних обставин, ОСОБА_2 просить суд стягнути з приватного підприємства «Захід-хліб-збут-2002» на її користь 16 435,97 грн. у якості відшкодування завданої матеріальної шкоди та 50 000 грн. грошового відшкодування завданої моральної шкоди.

14 серпня 2014 року, до початку розгляду судом справи по суті, позивач ОСОБА_2 подала до суду зміни і уточнення до позовної заяви, в яких просила стягнути: з приватного підприємства «Захід-хліб-збут-2002» на її користь 150 000 грн. у якості відшкодування завданої моральної шкоди; 500 грн. - відшкодування вартості франшизи; з приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» 12 776,17 грн. у якості відшкодування витрат, пов'язаних з лікуванням ОСОБА_9; 3 659,80 грн. - відшкодування витрат на поховання ОСОБА_9, 12 376 грн. - відшкодування завданої моральної шкоди. Обґрунтовуючи свої вимоги до страховика позивач зазначає, що цивільно-правова відповідальність водія сідлового тягача «КАМАЗ-5320», реєстраційний номер НОМЕР_4 і напівпричепу «ОДАЗ-9370», реєстраційний номер НОМЕР_5, забезпечена полісами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Заява та усі додатки були подані до страхової компанії, яка не відшкодувала витрат на лікування та поховання ОСОБА_9, а також не виплатила завдану моральну шкоду.

В свою чергу, третя особа, що заявляє самостійні вимоги ОСОБА_6, 14 серпня 2014 року звернувся в суд із позовом до приватного підприємства «Захід-хліб-збут-2002», приватного акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в обґрунтування якої зазначив, що близько 07 год. 00 хв. 25 лютого 2012 року водій ОСОБА_8, керуючи технічно несправним автопоїздом, рухався автомобільною ротою М-19 сполученням «Доманово-Ковель-Чернівці-Треблече» в напрямку від м.Тернополя до м.Теребовля. На 350 км вказаної автодороги, наближаючись до с.Кровінка Теребовлянського району, водій ОСОБА_8 допустив перекидання автопоїзду у складі сідлового тягача «КАМАЗ-5320» р.н. НОМЕР_2 і напівпричепу «ОДАЗ-9370», реєстраційний номер НОМЕР_3, на лівий бік та його подальший виїзд на смугу зустрічного руху. Внаслідок перекидання і виїзду на смугу зустрічного руху ОСОБА_8 допустив зіткнення з технічно справним автомобілем «Mercedes Benz-308», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_6, який у результаті зіткнення транспортних засобів отримав тяжкі тілесні ушкодження. Вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 18 липня. 2013 року ОСОБА_8 було визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді та притягнуто до кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України. Цивільно-правова відповідальність водія сідлового тягача «КАМАЗ-5320», реєстраційний номер НОМЕР_4 і напівпричепу «ОДАЗ-9370», реєстраційний номер НОМЕР_5, забезпечена полісами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Автомобіль марки «КАМАЗ-5320», реєстраційний номер НОМЕР_6, застрахований страхувальником ОСОБА_11 08.09.2011 року, Поліс серії 73910, строк дії полісу з 09 вересня 2011 року по 08 вересня 2012 року. Напівпричеп «ОДАЗ-9370», реєстраційний номер НОМЕР_5 застрахований страхувальником ОСОБА_11 09 вересня 2011 року, Поліс серії АА/7078901, строк дії з 09 вересня 2011 року по 08 вересня 2012 року. Будь-яких взаєморозрахунків між страхувальником та потерпілим не здійснювалося. Вартість витрат, пов'язаних з лікуванням ОСОБА_6, становить 60 872 грн., останньому призначена І група інвалідності. Заяви та усі додатки про відшкодування шкоди були подані до страхової компанії. Окрім заподіяння шкоди здоров'ю, внаслідок ДТП також було пошкоджено автомобіль, яким користувався ОСОБА_6 марки «Mercedes Benz-308», реєстраційний номер НОМЕР_1. Згідно висновку судового експерта сума матеріальних збитків, що була спричинена власнику автомобіля внаслідок пошкодження під час ДТП, становить 52 485,41 грн. За вказаних обставин, ОСОБА_6 просить суд: стягнути з приватного підприємства «Захід-хліб-збут-2002» на користь ОСОБА_6 150 000 грн. у якості відшкодування завданої йому моральної шкоди; 52 485,41 грн. - відшкодування вартості пошкодженого автомобіля марки «Mercedes Benz-308», реєстраційний номер НОМЕР_1; 885,78 грн. - відшкодування вартості витрат, пов'язаних з лікуванням; 500 грн. - відшкодування франшизи; стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_6 60 872 грн. у якості відшкодування вартості витрат, пов'язаних з лікуванням; 38 628 грн. - відшкодування шкоди, пов'язаної стійкою втратою працездатності.

Також, 14 серпня 2014 року третя особа, що заявляє самостійні вимоги ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до приватного підприємства «Захід-хліб-збут-2002» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що близько 07 год. 00 хв. 25 лютого 2012 року водій ОСОБА_8, керуючи технічно несправним автопоїздом, рухався автомобільною ротою М-19 сполученням «Доманово-Ковель-Чернівці-Треблече» в напрямку від м.Тернополя до м.Теребовля. На 350 км вказаної автодороги, наближаючись до с.Кровінка Теребовлянського району, водій ОСОБА_8 допустив перекидання автопоїзду і виїзд на смугу зустрічного руху. Внаслідок перекидання і виїзду на смугу зустрічного руху ОСОБА_8 допустив зіткнення з технічно справним автомобілем «Mercedes Benz-308», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_6 У результаті зіткнення транспортних засобів пасажир автомобіля «Mercedes-Benz-308», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких він помер. ОСОБА_9 був сином третьої сторони, що заявляє самостійну вимогу. Вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 18 липня 2013 року ОСОБА_8 було визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді та притягнуто до кримінальної відповідальності за злочин передбачений ч.2 ст.286 КК України. Неправомірними діями ОСОБА_8 третій особі, яка заявила самостійні вимоги, було завдано моральної шкоди, яку згідно закону зобов'язане відшкодувати приватне підприємство «Захід-хліб-збут-2002». Моральна шкода, яка була заподіяна ОСОБА_2, полягає в фізичних та психологічних стражданнях, яких вона зазнала з вини відповідача по теперішній час. Втрата близької людини спричинила у ОСОБА_2 сильний психологічний стрес, змінила нормальний уклад її життя. Смерть сина серйозно відбилася на душевному стані ОСОБА_2, вона перенесла душевний біль і страждання. Відмова відповідача у відшкодуванні завданої шкоди призвела до скрутного становища у сім'ї ОСОБА_2. Померлий ОСОБА_9 проживав разом з матір'ю, підтримував сімейний бюджет, надавав кошти на прожиття. Після його смерті стан здоров'я ОСОБА_2 погіршився, у неї з'явилися депресивні настрої, утвердилася зневіра у життєвій і правовій справедливості, погіршилася працездатність. За вказаних обставин, третя особа, яка заявила самостійні вимоги, просить стягнути з приватного підприємства «Захід-хліб-збут-2002» на її користь 150 000 грн. у якості відшкодування завданої моральної шкоди.

04 вересня 2014 року позивач ОСОБА_2, а також третя особа, що заявляє самостійні вимоги ОСОБА_6 подали до суду зміни і уточнення до позовної заяви в яких змінили процесуальний статус приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» з відповідача на третю особу, що не заявляє самостійних вимог, та просили стягнути завдану їм матеріальну та моральну шкоду з приватного підприємства «Захід-хліб-збут-2002».

В судовому засіданні треті особи, які заявили самостійні вимоги - ОСОБА_6, ОСОБА_2, представник позивача, третіх осіб, які заявили самостійні вимоги, - ОСОБА_12 підтримали заявлені позовні вимоги, з урахуванням поданих змін і уточнень до позовних заяв. Просили задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача приватного підприємства «Захід-хліб-збут-2002» в судовому засіданні заперечили проти позовних вимог ОСОБА_2, з підстав, зазначених у запереченнях. Просили відмовити у їх задоволенні. Додатково пояснили, що відповідачем по даній справи повинна бути страхова компанія ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», оскільки саме до страхової компанії у межах ліміту відповідальності відповідача мали б бути пред'явлені позовні вимоги.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, - приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», в судовому засіданні пояснила, що з приводу отримання страхового відшкодування в страхову компанію позивач ОСОБА_2, а також третя особа, які заявили самостійні вимоги - ОСОБА_6, не зверталися, однак про страховий випадок приватне підприємство «Захід-хліб-збут-2002» повідомило страховика, у встановлений законом строк. При вирішенні заявлених позовних вимог покладається на думку суду.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - ОСОБА_7 в судове засідання не з'явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час слухання справи повідомлялася належним чином. Будь-які відомості про неможливість останнього прибути в судове засідання в матеріалах справи відсутні, а тому суд вважає, що його чергова неявка не перешкоджає розгляду справи, про що не заперечили сторони.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи учасників судового розгляду, суд встановив наступне.

Згідно наказу №5к від 21 лютого 2012 року, винесеного Приватним підприємством «Захід-хліб-збут-2002», ОСОБА_8 з 21 лютого 2012 року прийнятий на роботу водієм даного підприємства з випробувальним терміном один місяць.

Вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 18 липня 2013 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 1 рік. Згідно ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю 1 рік.

Із змісту вироку вбачається, що близько 07 год. 00 хв. 25 лютого 2012 року водій ОСОБА_8, керуючи технічно несправним автопоїздом, рухався автомобільною дорогою М-19 сполученням «Доманово-Ковель-Чернівці-Треблече» в напрямку від м.Тернополя до м.Теребовля. На 350 км вказаної автодороги, наближаючись до с.Кровінка Теребовлянського р-ну, водій ОСОБА_8 допустив перекидання автопоїзду і виїзд на смугу зустрічного руху. Внаслідок перекидання і виїзду на смугу зустрічного руху ОСОБА_8 допустив зіткнення з технічно справним автомобілем «Mercedes Benz-308», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_6. У результаті зіткнення транспортних засобів пасажир автомобіля «Mercedes-Benz-308», реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких він помер.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 від 27 жовтня 1983 року матір'ю ОСОБА_9 є ОСОБА_2.

Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_8 від 11 липня 2009 року. виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, 11 липня 2009 року ОСОБА_9 зареєстрував шлюб із ОСОБА_2, після чого остання змінила прізвище на «ОСОБА_2».

Від даного шлюбу у подружжя народилась дочка - ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_9 від 14 січня 2010 року, видане Ридодубівською сільською радою Чортківського району Тернопільської області.

Згідно довідки №351/2-14 від 21 серпня 2012 року, виданої Ридодубівською сільською радою Чортківського району Тернопільської області, ОСОБА_2 проживає в с.Білий Потік Чортківського району Тернопільської області і її сім'я складається з наступних членів: чоловік - ОСОБА_15, син - ОСОБА_16, невістка - ОСОБА_5, онука - ОСОБА_14, свекор - ОСОБА_17.

Постановою про відмову в порушенні кримінальної справи, винесеною 28 липня 2012 року слідчим відділу розслідування ДТП СУ УМВС України в Тернопільській області Чубенком О.В., відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_19 за фактом випуску в експлуатацію завідомо технічно несправного транспортного засобу, що спричинило смерть ОСОБА_9, тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_6 та легкі тілесні ушкодження із короткочасним розладом здоров'я ОСОБА_8, на підставі п.2 ст.6 КПК України, у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Відповідно до п.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

В судовому засіданні встановлено, що позивачем ОСОБА_2 були понесені значні витрати, про що свідчать долучені до матеріалів справи квитанції, на лікування ОСОБА_9 під час перебування його у лікарні, а також затрачено кошти на здійснення поховання останнього. Третя особа, яка заявила самостійні вимоги, ОСОБА_6 обґрунтовує розмір завданої йому шкоди понесеними витратами на лікування, про що подано квитанції та інші документи в обґрунтування заявленого позову. В своїх вимогах ОСОБА_2 та ОСОБА_6 вказують, що заяви та усі додатки про відшкодування шкоди були подані до страхової компанії, однак під час розгляду справи в суді було встановлено, що з приводу отримання страхового відшкодування останні не зверталися до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія».

Як слідує з Полісу №АА / 7073910, автомобіль марки «КАМАЗ-5320», реєстраційний номер НОМЕР_6 застрахований приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» страхувальником ОСОБА_11 08 вересня 2011 року, строк дії полісу з 09 вересня 2011 року по 08 вересня 2012 року.

Напівпричеп «ОДАЗ-9370», реєстраційний номер НОМЕР_5, застрахований також приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» страхувальником ОСОБА_11 09 вересня 2011 року, про що свідчить Поліс серії АА/7078901, строк дії з 09 вересня 2011 року по 08 вересня 2012 року.

25 лютого 2012 року приватне підприємство «Захід-хліб-збут-2002» подало до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» заяву-повідомлення про ДТП та пояснення водія ОСОБА_8 щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно зі ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах а саме: шкода, завдана одній особі, з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

В силу ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Підпунктом 33.1.4. п.33.1. ст.33 Закону передбачено обов'язок водія, транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, у разі настання такої пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Вказана норма Закону перебуває у системному зв'язку із п.5 ч.1 ст.989 ЦК України, яким на страхувальника покладено обов'язок повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором, правове значення має повідомлення страховика про настання страхового випадку у строк, який дає страховику можливість дослідити обставини справи та дійти висновку про визнання його страховим випадком чи відмову в цьому.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви (п.35.1. ст.35 Закону).

З пункту 36.2. ст.36 Закону вбачається, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

З пункту 16 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» слідує що відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Оскільки відповідно до ст.3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення ст.1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується в залежності від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого ст.33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди, завдана потерпілому шкода, підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи 25 лютого 2012 року приватне підприємство «Захід-хліб-збут-2002» подало до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» заяву-повідомлення про ДТП та пояснення водія ОСОБА_8 щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди. Однак потерпілі ОСОБА_2 та ОСОБА_6 з часу настання страхового випадку і до дня винесення судом рішення не зверталися до страхової організації із заявою про погодження розміру та отримання страхового відшкодування, як це передбачено п.35.1. ст.35 Закону № 1961-IV. Дані про те, що страхова компанія винуватця ДТП є неспроможною або неналежно виконує свої обов'язки, у зв'язку з чим потерпілі особи вимушені звернутися до винуватця дорожньо-транспортної пригоди із цивільним позовом про відшкодування спричиненої шкоди, в матеріалах справи відсутні та в судовому засіданні їх не здобуто. Зважаючи на наведене, з врахуванням того, що приватне підприємство «Захід-хліб-збут-2002», цивільно-правова відповідальність якого застрахована ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», не погоджується здійснити відшкодування шкоди, завданої позивачу ОСОБА_2 та третій особі, яка заявила самостійні вимоги ОСОБА_6, суд вважає, що заявлені ними вимоги до задоволення не підлягають.

Покликання представника позивача ОСОБА_2, третьої особи, яка заявила самостійні вимоги ОСОБА_6 - ОСОБА_1 на те, що причиною дорожньо-транспортної пригоди було неналежне технічне обслуговування транспортного засобу, яким керував ОСОБА_8, до моменту дорожньо-транспортної пригоди, а саме така несправність підвіски візка напівпричепа, як відсутність болта (пальця) переднього обмеження ходу кінця правої ресори, що було встановлено експертами Львівського НДЕКЦ у висновку №875 від 28 травня 2012 року, суд вважає таким, що суперечать вимогам Закону, зокрема ст.61 ЦПК України. Такі твердження також спростовуються вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 18 липня 2013 року, яким ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а також постановою про відмову в порушенні кримінальної справи, винесеною 28 липня 2012 року, якою відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_19 за фактом випуску в експлуатацію завідомо технічно несправного транспортного засобу на підставі п.2 ст.6 КПК України, у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою.

У відповідності до положень ст.ст.16, 23 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Згідно із ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Згідно із ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Виходячи з положень ч.2 ст.1187 та ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки відшкодовується чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим) такої особи, а також особам, які проживали з нею однією сім'єю, особою, яка на відповідній правовій підставі володіє об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку незалежно від вини такої особи.

Судом встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 12 лютого 2012 року, ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких він помер. Третя особа, яка заявила самостійні вимоги - ОСОБА_2, є матір'ю померлого. Смерть сина призвела до стресів та нервових розладів, внаслідок чого стан здоров'я ОСОБА_2 значно погіршився. У неї з'явилися депресивні настрої, утвердилася зневіра у життєвій і правовій справедливості. Паперова тяганина забирає багато часу і сил, через що за останній час її звичний життєвий ритм вимушено порушився, знизилась працездатність.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_2 не є потерпілою в розумінні Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги третьої особи, що заявляє самостійні вимоги ОСОБА_2 до приватного підприємства «Захід-хліб-збут-2002» про відшкодування моральної шкоди підлягають до задоволення частково. З відповідача приватного підприємства «Захід-хліб-збут-2002» в користь ОСОБА_2 слід стягнути 20000 грн. грошового відшкодування моральної шкоди.

В силу ст.88 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст.3, 4, 10, 11, 57, 60, 88, 160, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_5 до приватного підприємства «Захід-хліб-збут-2002», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, позову третьої особи, що заявляє самостійні вимоги ОСОБА_6 до приватного підприємства «Захід-хліб-збут-2002», треті особи, які не заявляють самостійних вимог, - приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_7, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Позов третьої особи, що заявляє самостійні вимоги ОСОБА_2 до приватного підприємства «Захід-хліб-збут-2002» про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути із приватного підприємства «Захід-хліб-збут-2002» в користь ОСОБА_2 20000 (двадцять тисяч) грн. грошового відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з приватного підприємства «Захід-хліб-збут-2002» в користь держави 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча О.Герчаківська