АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-618/11 Номер провадження 22-ц/786/2348/15Головуючий у 1-й інстанції Зємцов В.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

Суддів: Хіль Л.М., Чічіля В.А.

При секретарі: Рибак О.О.

За участі старшого державного виконавця Норець М.В., відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3

на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18 березня 2015 року

по справі за поданням головного державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції ОСОБА_4 про примусове входження до помешкання боржника, -

В С Т А Н О В И Л А

У березні 2015 року головний державний виконавець Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ ОСОБА_5 звернулась до суду із вказаним поданням та просила дозволити примусове входження в домоволодіння №41/26 по вул. Чапаєва у м. Кременчуці.

В обґрунтування заявлених вимог вказував, що на примусовому виконанні в Автозаводському відділі державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції перебувають виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-618/11, виданого 16.10.2013 року Апеляційним судом Полтавської області про вселення ОСОБА_6 у виділену їй в користування частину домоволодіння за адресою: м. Кременчук, вул. Чапаєва, 41/26 (боржник ОСОБА_3А.) та виконавчого листа №2-618/11, виданого 16.10.2013 року Автозаводським районним судом м. Кременчука про вселення ОСОБА_6 у виділену їй в користування частину домоволодіння за адресою: м. Кременчук, вул. Чапаєва, 41/26 (боржник ОСОБА_2С.).

Боржники добровільно не забезпечили вселення ОСОБА_6 до вказаного домоволодіння, що вимагає від державного виконавця здійснити дії щодо безперешкодного її входження до нього.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18 березня 2015 року у задоволенні подання головного державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ ОСОБА_5 задоволено.

Дозволено державним виконавцям та іншим особам, що залучені до проведення виконавчих дій (понятим, працівникам органів внутрішніх справ) примусове входження до житлового приміщення за адресою м. Кременчук, вул. Чапаєва, 41/26.

Непогодившись із вказаною ухвалою, її в апеляційному порядку оскаржили ОСОБА_2 та ОСОБА_3, просили скасувати, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на примусовому виконанні в Автозаводському відділі державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції перебувають виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-618/11, виданого 16.10.2013 року Автозаводським районним судом м. Кременчука про вселення ОСОБА_6 у виділену їй в користування частину домоволодіння за адресою: м. Кременчук, вул. Чапаєва, 41/26 (боржник ОСОБА_3А.) та виконавчого листа №2-618/11, виданого 16.10.2013 року Автозаводським районним судом м. Кременчука про вселення ОСОБА_6 у виділену їй в користування частину домоволодіння за адресою: м. Кременчук, вул. Чапаєва, 41/26 (боржник ОСОБА_2С.).

Постановляючи ухвалу про задоволення подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду не виконується, боржники ОСОБА_3 та ОСОБА_2 жодних дій направлених на виконання виконавчих документів не вчиняють, строк на добровільне виконання закінчився, що є підставою для примусового виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Відповідно до ч.2 ст.79 ЗУ «Про виконавче провадження», примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому.

Примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця. Суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Судом першої інстанції вірно встановлено та не спростовано апелянтами, що боржники перешкоджають вселенню ОСОБА_6 у виділену їй в користування частину домоволодіння за адресою: м. Кременчук, вул. Чапаєва, 41/26, що вказує на необхідність вчинення державним виконавцем дій, спрямованих на примусового входження до вказаного приміщення з метою виконання рішення суду.

Враховуючи, що згідно ст. 376 ЦПК України суд негайно розглядає подання про примусове проникнення до житла, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, необґрунтованими є доводи апелянтів про безпідставний розгляд такого подання без їх участі.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до непогодження з діями державних виконавців з виконання рішення суду, зокрема з проведення вселення, яке мало місце 09 червня 2015 року та не спростовуються правильності ухвали місцевого суду. Окрім того, питання правомірності дій державних виконавців судом першої інстанції не вирішувалось, а тому не підлягають розгляду апеляційним судом в межах даного апеляційного провадження.

Виходячи з вищевикладеного, колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено ухвалу із дотриманням норм матеріального та процесуального права, а отже відсутні підстави для скасування або зміни ухвали, які передбачені ст.312 ЦПК України.

Керуючись ст.303, 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 314 ч.1, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді Л.М. Хіль

ОСОБА_7

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: