№ 308/5022/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20.07.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Монич О.В.,

секретаря Пассер М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення часток у спільній сумісній власності на квартиру, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення часток у спільній сумісній власності на квартиру, мотивуючи його тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_3, його дружині ОСОБА_5, сину ОСОБА_4, дочці ОСОБА_1 та онучці ОСОБА_2.

12 грудня 2002 року померла одна із співвласників квартири - ОСОБА_5.

Позивачі, являючись співвласниками квартири обмежені в своїх правах щодо розпорядження майном, яке перебуває у їхній власності, оскільки частки у спільному майні не визначені.

Просить суд визначити частки у спільній сумісній власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з чотирьох кімнат житловою площею 50,50 кв.м., загальною площею 81,60 кв.м., встановивши, що частки кожного із співвласників, а саме: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5; ОСОБА_5, яка померла 12 грудня 2002 року є рівними і становлять по 1/5 частки.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, однак надали суду заяви відповідно до яких заявлені вимоги підтримують повністю та просять суд розглянути справу у їх відсутності.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися повторно, будучи належним чином повідомлені про дату час і місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи у їх відсутності до суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради народних депутатів № 199 від 04 листопада 1998 року, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_3, його дружині ОСОБА_5, сину ОСОБА_4, дочці ОСОБА_1, онучці ОСОБА_2. Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Загальна площа квартири 81,60 кв.м.

У відповідності до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів № 1878-VI, державна реєстрація прав на нерухоме майно в порядку, визначеному цим Законом, здійснюється з 01 січня 2013 року. У звязку з вищезазначеним, починаючи з цієї дати функції державної реєстрації речових прав на нерухоме майно переходять до Державної реєстраційної служби та її територіальних органів.

Відповідно до інформаційної довідки № 36915819, сформованої 28 квітня 2015 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 відомості щодо права власності, інших речових прав на дане майно у вищезазначених державних реєстрах відсутні.

Згідно довідки Комунального підприємства «Архітектурно-планувальне бюро» від 15 квітня 2015 року, № 482 квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 станом на 31 грудня 2012 року була зареєстрована за ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло згідно з рішенням № 199 від 04 листопада 1998 року. Квартира складається з чотирьох кімнат житловою площею 50,50 кв.м., загальна площа квартири становить 81,60 кв.м.

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії 1-ФМ № 121224 12 грудня 2002 року померла одна із співвласників квартири - ОСОБА_5.

У відповідності до положень частини першої та другої ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Статтею 355 Цивільного кодексу України передбачено: майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Згідно ч.1 статті 368Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.а відповідно до ч. 1 ст. 369 Цивільного кодексу України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють та користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Позивачі є співвласниками квартири, однак обмежені в своїх правах щодо розпорядження майном, яке перебуває у їхній власності, оскільки частки у спільному майні не визначені.

Враховуючи, що домовленості між співвласниками квартири про поділ часток не було, а в звязку з смертю одного із співвласників - ОСОБА_5 та встановити місце перебування іншого співвласника - ОСОБА_4, позивачі не мають можливості укласти договір про поділ майна в нотаріальному порядку за згодою всіх співвласників. Крім того, спадкоємці померлої співвласниці квартири ОСОБА_5 позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлої без визначення її частки у праві спільної сумісної власності на квартиру., а тому суд приходить до висновку, що частки співвласників зазначеної квартири є рівними і кожному з них належить по 1/5 частині вказаної квартири.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 372 ЦК України, ст.ст.3, 4, 10, 15, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення часток у спільній сумісній власності на квартиру задовольнити.

Визнати частки у спільній сумісній власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з чотирьох кімнат житловою площею 50,50 кв.м., загальною площею 81,60 кв.м., встановивши, що частки кожного із співвласників, а саме: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5; ОСОБА_5, яка померла 12 грудня 2002 року є рівними і становлять по 1/5 частки.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6