Провадження № 2/127/5176/15
У Х В А Л А

Іменем України

17 липня 2015 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гриневич В.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Злагода» про розірвання договорів вкладу та стягнення сум вкладів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Кредитної спілки «Злагода», в якій просив:

1) розірвати договори №7924д від 10.09.2014, №7679д від 12.07.2014, №7643д від 05.07.2014, про залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок в національній валюті, укладені між ОСОБА_1 та КС «Злагода»;

2) стягнути з відповідача на користь позивача суми депозитного вкладу в розмірі 366344 грн.

Одночасно, позивачем була подана заява про забезпечення вищезазначеного позову, шляхом накладення арешту на кошти боржника в межах суми позову, що містяться на всіх рахунках належних боржнику до вирішення справи по суті.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, вважаю, що заява про забезпечення позову підлягає поверненню з огляду на наступне.

Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Відповідно до ч..3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 2 ст. 151 ЦПК України).

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року, розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У поданій до суду заяві позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на кошти боржника в межах суми позову, що містяться на всіх рахунках належних боржнику до вирішення справи по суті.

Проте, у вказаній заяві заявник не достатньо обґрунтував необхідність забезпечення позову, та не надав жодних доказів в підтвердження обставин вказаних у заяві про забезпечення позову.

Відсутність зазначених вище відомостей у заяві про забезпечення позову позбавляє можливості суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення щодо існування реальної загрози, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також робить неможливим виконання такої ухвали.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 151 ЦПК України до заяви про забезпечення позову додаються також її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову, та документ що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

В абз. 3 п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснено судам, що оскільки передбачені Законом №3674-VI пільги щодо сплати судового збору стосуються лише справи та її руху, то сплата судового збору за подання до суду заяв про забезпечення доказів або позову здійснюється на загальних підставах за визначеними ставками незалежно від того, чи звільнені позивачі від сплати судового збору за предявлення певних позовів.

Таким чином, будучи звільненим від сплати судового збору за подання позовної заяви про розірвання договорів вкладу та стягнення сум вкладів, позивач не звільнений від сплати судового збору за подання до суду заяв про забезпечення доказів або позову.

Однак, в порушення вимог ч. 4 ст. 151 ЦПК України позивачем до заяви про забезпечення позову не додано її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову, та не додано документу що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України, суд встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

При цьому заявник не позбавлений можливості усунувши вказані недоліки повторно звернутись до суду з заявою про забезпечення позову.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви.

З огляду на вищевикладене, заяву про забезпечення позову слід повернути заявнику.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 151, 153 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №127/16674/15-ц за позовом ОСОБА_2 до Кредитної спілки «Злагода» про розірвання договорів вкладу та стягнення сум вкладів повернути заявникові.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області, протягом пяти днів з дня її проголошення.У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з отримання копії ухвали.

Суддя: