У Х В А Л А

Іменем України

05 лютого 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Павліченка С.В.,

суддів: Куцина М.М., Собослоя Г.Г.,

при секретарі Маринець Д.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іршавського районного суду від 1 грудня 2014 року, по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю та вселення, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю та вселення в житловий будинок.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до договору дарування від 12.02.2002 року сторони є співвласниками житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1. У вказаному будинку позивач зареєстрований з 28.02.2002 року. У 2006 році позивач виїхав на заробітки в Чехію, а коли у квітні 2014 року повернувся додому, відповідачка не впустила його до будинку. По даний час відповідачка чинить позивачу перешкоди в користуванні своєю власністю та не дозволяє позивачу проживати в будинку. Просив зобов'язати відповідачку не чинити позивачу перешкоди в користуванні будинком та надати ключі від вхідних дверей, а також вселити позивача в будинок.

Рішенням Іршавського районного суду від 1 грудня 2014 року позов задоволено.

Вселено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в житловий будинок АДРЕСА_1.

Зобовязано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 в користуванні житловим будинком АДРЕСА_1, та надати ОСОБА_2 ключі від вхідних дверей вказаного будинку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції як незаконного та необґрунтованого і постановлення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Зазначається, що будинок недобудований, тому там може проживати тільки відповідачка, та що відносно позивача ведеться кримінальне провадження.

Належно повідомлена позивачка в судове засідання не з'явилась і про причини неявки не повідомила, а її представник за загальним дорученням (а.с. 25) звернувся із заявою про відкладення розгляду справи у зв'язку з тим, що він також представляє іншу особу у суді першої інстанції.

Колегія вважає причини неявки відповідачки та її представника не поважними і розглядаю справу без їх участі.

При розгляді справи в апеляційній інстанції встановлено наступне.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідно до ст. ст. 16, 319, 321, 383, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ст. ст. 150, 155 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд; будинок, що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком, крім випадків, установлених законодавством.

Зважаючи на наведене, та те, що позивач зареєстрований у вказаному будинку з 28.02.2002 року , суд законно та обґрунтовано задоволив позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги висновків суду, зазначених у оскарженому рішенні, не спростовують, оскільки вони були предметом перевірки в суді першої інстанції і суд дав їм належну оцінку.

Так, зокрема судом першої інстанції встановлено, що в будинку, половина якого належить позивачеві був придатний до проживання ще 2002 році, а в даний час в ньому проживає відповідачка з дітьми та її співмешканцем.

Доводи щодо наявності кримінального провадження не мають правового значення для даної справи.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Керуючись ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, Судова палата у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Іршавського районного суду від 1 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді