Провадження №: 2-з/752/279/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Новак А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа - Служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання недійсними свідоцтва про право власності та розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації №37159 від 25.12.2012р.,-

встановив:

в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа - Служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання недійсними свідоцтва про право власності та розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації №37159 від 25.12.2012р.

До Голосіївського районного суду м. Києва надійшла заява позивача про забезпечення позову, шляхом накладання арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до частини 1 статті 151 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Частиною 2 ст.151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Таким чином законодавством передбачений обов'язок зазначення в заяві про забезпечення позову інших відомостей, необхідних для забезпечення позову.

Згідно з статті 152 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові кошти, забороною вчинити дії, встановленням обов'язку вчинити певні дії, забороною іншими особами здійснювати платежі або передати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання, зупиненням продажу описаного майна, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником в судовому порядку, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження свої вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, у суду відсутні фактичні дані для висновків про співмірність заходів забезпечення заявленим заявником вимогам та про наявність реальних підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення вимог позивача.

Заявником належним чином не обґрунтована заява про забезпечення позову в частині того, що не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду або зробити неможливим його виконання у разі не забезпечення позову саме у запропонований заявником спосіб.

У заяві відсутні посилання на ризики (наслідки), які матимуть місце у разі не забезпечення позову у запропонований спосіб.

Крім того, суду не надано жодних відомостей, які є необхідними для вирішення питання про застосування заходу забезпечення позову, не вказано обґрунтування на предмет того, що саме такий вид забезпечення позову необхідно застосувати і він буде співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини 3 статті 152 Цивільного процесуального кодексу України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 151,152 ЦПК України, -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа - Служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання недійсними свідоцтва про право власності та розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації №37159 від 25.12.2012р- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали, а ухвалу яку було постановлено без участі особи, яка її оскаржує протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя А.Новак