Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Назарова М.В.
Справа № 426/2216/14-ц
Провадження № 22ц/782/454/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді Назарової М.В.

суддів Лозко Ю.П., Романченка В.О.,

при секретарі Козубській А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку

апеляційну ОСОБА_2

на ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 15 липня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

04 листопада 2014 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики у сумі 92000 грн., відсотків за користування грошовими коштами за період з 15 червня 2012 року по 04 листопада 2014 року у сумі 105353,80 грн.

Того ж дня ОСОБА_2 була подана заява про забезпечення позову, в якій він просив вжити заходи для забезпечення його позову до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, накласти арешт на майно та грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, необхідні та достатні для виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог /а.с. 1/.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 15 липня 2015 року вказану заяву про забезпечення позову повернуто позивачеві. При поверненні заяви ОСОБА_2 на підставі п. 8 ст. 153 ЦПК України суд першої інстанції виходив з того, що заяву подано без додержання вимог статті 151 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, апелянт ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати. В обґрунтування скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та вважає ухвалу незаконною.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд дійшов висновку з порушенням порядку, встановленого ЦПК України для вирішення питання про прийняття заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається зі змісту поданої ОСОБА_2 заяви, вона формально відповідає наведеним вимогам закону.

Розглядаючи справу за доводами апеляційної скарги, колегія судів зазначає, що у разі необґрунтованості вимог про забезпечення позову, а також за відсутності підстав для застосування заходів, передбачених ч. 4 ст. 153 ЦПК України, суд має постановити ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Крім того, матеріали справи свідчать про те, що первісно вказаний позов надійшов до Сватівського районного суду Луганської області 26.02.2013 року та ухвалою суду від 15.03.2013 року в забезпечення позову було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 Вказана ухвала звернута до виконання, під час чого виявлене майно, належне боржнику за виконавчим провадженням /а.с. 19-20, 24-25, 30-35/.

Згодом ухвалою Сватівського районного суду від 27.10.2014 року у звязку із втратою судового провадження закрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3, знято /а.с. 26/.

04.11.2014 року ОСОБА_2 удруге звернувся до суду із вищезазначеним позовом та просив забезпечити його позов.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 05 листопада 2014 року було накладено арешт на майно та грошові кошти, що знаходяться у відповідача або в інших осіб, які належать ОСОБА_3 /а.с. 4/.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 01 грудня 2014 року за заявою ОСОБА_3 було скасовано заходи забезпечення позову, визначені ухвалою суду від 05 листопада 2014 року, в частині накладення арешту на заробітну плату ОСОБА_3 /а.с. 13/.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 05 лютого 2015 року ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 05 листопада 2014 року скасовано із передачею питання на новий розгляд до того ж суду /а.с. 57-57/.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 13 січня 2015 року ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 01 грудня 2014 року скасовано із передачею питання на новий розгляд до того ж суду /а.с. 47/. При цьому, апеляційним судом було зазначено, що судом першої інстанції не зясовано, чи виконана ухвала суду від 05 листопада 2014 року та на яке майно накладено арешт ВДВС Сватівського району Луганської області, нотаріусами, МРЕВ, не зясовано вартості майна, на яке накладено арешт та чи співмірно це з позовними вимогами.

Як пояснив представник відповідача ОСОБА_3, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості до теперішнього часу не розглянуто по суті.

Незважаючи на необхідність з'ясування відомостей, на які звернуто увагу суду першої інстанції апеляційним судом в ухвалі від 13 січня 2015 року, інших доказів, а також підстав щодо необхідності забезпечення позову, суд першої інстанції без зясування наведеного повернув заяву про забезпечення позову заявнику, заява якого тривалий час перебуває на розгляді в суді та була предметом неодноразових судових розглядів.

Вказане не забезпечує стабільності і визначеності цивільних процесуальних правовідносин, цивільного провадження у справі, а також порушує право заявника на доступ до правосуддя.

Заперечення сторони відповідача щодо права суду забезпечити вимогу позивача заставою колегія суддів не може взяти до увагу, оскільки на даному етапі лише вирішується питання щодо дотримання порядку під час вирішення процесуального питання.

З огляду на порушення судом порядку, встановленого для вирішення питання, колегія суддів, керуючись положеннями п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, вважає, що ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та передати питання щодо розгляду заяви про забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 15 липня 2015 року скасувати, передати питання щодо розгляду заяви про забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: