Провадження №2/447/632/15
Справа №447/1271/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

13.07.2015 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Карбовнік І. М.

при секретарі Данилів О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей ,-

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відповідача про визначення місця проживання дітей.

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з 15.12.2001 по 30.10.2007 р.р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2. В результаті подружнього життя у них народилося двоє дітей син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2

Оскільки діти зареєстровані за адресою місця проживання колишнього чоловіка, а саме с. Дроговиж, вул.. Молодіжна 78, Миколаївського району, Львівської області, а фактично проживають разом з нею, тому просила визначити місце проживання дітей, а саме в с. Новосілка - Опарська, Миколаївського району, Львівської області.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила позов задоволити.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частиною 1 ст. 150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях повазі до інших людей, любові до членів своєї сім`ї, родини. Брак любові у дитячі роки це духовний дисбаланс на усе життя.

Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 15.12.2001 по 30.10.2007 р.р. За період шлюбу у позивача з відповідачем народилося двоє дітей, син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, копії яких знаходиться в матеріалах даної справи.

Суд не вбачає жодних підстав ставитися критично до пояснень позивачки, оскільки сам відповідач проти обставин, на які посилається позивачка, як на підставу вимог, не заперечив.

Судом також встановлено, що позивачка та відповідач після розірвання шлюбу проживають окремо. А тому за наявності відповідної позовної вимоги суду слід визначити місце проживання неповнолітніх дітей з одним із батьків. В даному випадку суд вбачає правові підстави для визначення місця проживання дітей разом із позивачкою.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 141, 150, 151, 161 Сімейного кодексу України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визначити місце проживання дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 з матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Новосілка Опарська, миколаївського району, Львівської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Суддя : Карбовнік І. М.