Провадження №22-ц/784/778/15
Головуючий першої інстанції: Подзігун Г.В.
Категорія: 59 Суддя-доповідач апеляційного суду: Коломієць В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Коломієць В.В.

суддів Довжук Т.С., Шолох З.Л.

при секретарі Романенко Ю.О.,

за участю позивачки ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3 представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2015 року за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа - Банк»), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського Валентина Сергійовича, третя особа: Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області (далі - ВПВР УДВС ГУЮ у Миколаївській області) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Альфа - Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського В.С. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позивач зазначала, що 04 червня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Войтовським В.С. було вчинено виконавчий напис, реєстровий номер 1851, за яким з метою задоволення вимог ПАТ «Альфа - Банк» про стягнення кредитної заборгованості в загальному розмірі 9 116 852грн.32коп. звернено стягнення на належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1, що була передана в іпотеку для забезпечення зобов'язання за рамковою угодою № SMTRS000560 від 12 вересня 2007 року.

За твердженням позивачки, вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а саме: нотаріусом не враховано та не перевірено факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, розрахунок суми боргу зроблено банком одноособово, без врахування думки та позиції позивачки та він не відповідає дійсній сумі заборгованості. На думку позивачки, про відсутність підстав вважати заборгованість за кредитним договором безспірною свідчить зміст її листа до ПАТ «Альфа-Банк» від 30.05.2014р. та той факт, що рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» був задоволений позов ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення з неї та поручителів у солідарному порядку кредитної заборгованості, яке було оскаржено нею в апеляційному та касаційному порядку.

У зв'язку з викладеним, позивач просила визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Представник Банку просив суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на безпідставність вимог ОСОБА_2

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального і процесуального права, просила його скасувати, та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 12 вересня 2007 року між ЗАТ "Альфа-Банк" (правонаступником якого є ПАТ "Альфа-Банк") і ОСОБА_2 укладена рамкова угода № SMTRS000560, за якою Банк зобов'язався надати позивачці строком на 180 місяців кредитні продукти на загальну суму, що не повинна перевищувати 1 000 000доларів США шляхом відкриття кредитної лінії та укладання додаткових угод. 10 листопада 2011 року сторони уклали додаткову угоду до Рамкової угоди, за умовами якої домовились, що загальний розмір кредитних продуктів за договорами (угодами) не повинен перевищувати суму, еквівалентну 2 400 000 доларів США, а починаючи з 11 листопада 2011 року - суму, еквівалентну 1 200 000 доларів США (а.с. 125-140).

На підставі Рамкової угоди 10 листопада 2011 року між ПАТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_2 укладено договір про надання траншу за № SМЕ0003613-2, за якими Банк надав позичальниці кредит у загальному розмірі 9 397 000грн. зі строком повернення до 11 вересня 2022 року та погашенням кредиту і процентів відповідно до умов договору та Графіку повернення кредиту і процентів із врахуванням змін, внесених Додатковою угодою до договору про надання траншу, укладеною сторонами 21 жовтня 2013 року (а.с. 141-171).

12 вересня 2007року між ЗАТ "Альфа-Банк" (правонаступником якого є ПАТ "Альфа-Банк") і ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір № SMЕRS00056/1, згідно з умовами якого належна позивачу на праві власності квартира АДРЕСА_1 була передана в іпотеку для забезпечення зобов'язань за Рамковою угодою № SMTRS000560. 27 червня 2009р. і 10 листопада 2011 року сторонами були укладені договори про внесення змін до договору іпотеки (а.с. 184-192).

В зв'язку з порушенням ОСОБА_2 передбачених договором строків повернення кредиту ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до позичальниці із письмовою вимогою про дострокове виконання зобов'язань за договором про надання траншу від 10 листопада 2011 року, яке 20 березня 2014 року було направлено рекомендованим листом на адресу позивачки (а.с 172-174).

Згідно ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Із матеріалів справи вбачається, що така вимога від 28 квітня 2014 року, що містить попередження про можливість звернення стягнення на іпотечне майно, направлена поштою в цей же день рекомендованим листом на адресу ОСОБА_2 (а. с. 179-181).

04 червня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. було вчинено виконавчий напис, реєстровий номер 1851, за яким звернено стягнення на квартиру, що є предметом іпотеки. Відповідно до даного виконавчого напису за рахунок коштів, виручених від реалізації предмета іпотеки, підлягають задоволенню вимоги ПАТ «Альфа - Банк» про стягнення кредитної заборгованості в загальному розмірі 9 116 852грн.32коп. (а.с. 193).

Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. ст. 87 - 89 Закону України "Про нотаріат", постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", а також Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 282/20595 (далі - Порядок).

За змістом статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат", пунктів 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 Порядку заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені наведеним вище Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до п. 1 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (в редакції, що була чинною на час вчинення спірного виконавчого напису), для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд вважав, що оскаржуваний виконавчий напис був вчинений з дотриманням вимог законодавства, оскільки заборгованість боржника є безспірною.

Проте погодитися із таким висновком суду не можна.

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 14 травня 2014 року стягнуто на користь ПАТ «Альфа-Банк» в солідарному порядку з позичальниці ОСОБА_2 та поручителів ОСОБА_7, ОСОБА_8, ТОВ ФТД «Наташа-М» і ПП «НІАНАТ» заборгованість за договором про надання траншу за № SМЕ0003613-2 від 10 листопада 2011 року в розмірі 9 116 852грн.37коп. (а.с. 8-10). Не погодившись із зазначеним рішенням третейського суду, ОСОБА_2 звернулась до суду в порядку Глави 1 Розділу VІІ-1 ЦПК України із заявою про скасування цього рішення. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 вересня 2014 року у задоволенні такої заяви ОСОБА_2 було відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Черніговської області від 07 жовтня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на вищевказану ухвалу районного суду відхилено, а оскаржувана ухвала - залишена без змін (а.с. 231, 235-236).

Представники сторін в суді апеляційної інстанції пояснили, що на теперішній час в порядку, передбаченому Главою 2 Розділу VІІ-1 ЦПК України, був виданий виконавчий лист на примусове виконання вищевказаного рішення третейського суду, на підставі якого відкрито виконавче провадження.

Отже, на час вчинення спірного виконавчого напису існував судовий спір щодо розміру заборгованості за вищевказаним кредитним договором, що спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 04 березня 2015 року у справі № 6-27цс15 та від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс15, прийнятих за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.355 цього Кодексу, та яка відповідно до приписів ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування для всіх судів України.

За таких обставин не можна погодитися з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності позовних вимог ОСОБА_2

Таким чином, відповідно до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_2

Згідно ст.88 ЦПК України з ПАТ «Альфа- Банк» на користь ОСОБА_10 підлягають стягненню відшкодування судового збору за подачу позову та апеляційної скарги в сумі 365грн. 40коп. (243грн.60коп. + 121грн.80коп.).

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис реєстровий номер 1851, вчинений 04 червня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським Валентином Сергійовичем про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08 липня 2004 року.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 365грн. 40коп. (триста шістдесят п'ять гривень сорок копійок).

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді