Справа № 442/6239/13 Головуючий у 1 інстанції: Грицай М.М.
Провадження № 22-ц/783/2596/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шумська Н. Л.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючий суддя: Шумська Н.Л.

судді: Струс Л.Б., Шеремета Н.О.

секретар: Бадівська О.О.

особи, які беруть участь у справі: директор ТзОВ "Чагарі" - Кушнір І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ТзОВ "Чагарі" в особі директора Кушнір І.Б. на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 вересня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Дрогобицької міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року позивач звернулася з позовом про визнання за нею права власності на торгове приміщення, позначене на плані (літ. А-1), площею 8,6 кв м, що знаходиться на АДРЕСА_1.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 вересня 2013 року позов ОСОБА_3 до Дрогобицької міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво задоволено; визнано за ОСОБА_3 право вланості на торгове приміщення, позначене на плані (літ. А-1), площею 8,6 кв м, що знаходиться на АДРЕСА_1.

Рішення суду оскаржено ТзОВ "Чагарі" в особі директора Кушнір І.Б. В апеляційній скарзі покликається на його незаконність та необґрунтованість. Зокрема зазначає, що позивачем не доведено, що саме вона будувала нежитлове приміщення по АДРЕСА_1, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б підтверджували дані обставини. Просить рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 вересня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість апеляційної скарги та вбачає підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч.2 ст.213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим, на підставі ч.3ст.213 ЦПК України, є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Судом першої інстанції не дотримано вимог ст.212, 213, 214 ЦПК, допущено порушення норм процесуального та матеріального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення у справі, недоведеністю обставин, які суд вважав доведеними.

Задовольняючи позов про визнання права власності на торгове приміщення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою здійснено самочинне будівництво без порушення будівельних норм, власник земельної ділянки не заперечує проти спірного будівництва та що таке будівництво не суперечить суспільним інтересам, не порушує прав інших осіб.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно рішень Дрогобицької міської ради №129 від 18.05.2001 року та №58 від 10.10.2002 року МПП "Романтик" надано в оренду земельну ділянку під будівництво торгового майданчику по торгівлі товарами бувшими у вжитку по АДРЕСА_1 терміном на три роки.

З витягу з протоколу засідання постійної комісії по регулюванню земельних відносин, містобудування та архітектури від 21 липня 2003 року вбачається, що комісія рекомендувала Раді переоформити земельну ділянку з МПП "Романтик" на новоутворене ТзОВ "Чагарі".

Рішенням Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 21.08.2003 року №179 зобов"язано ТзОВ "Чагарі" організувати облаштування торговельного майданчика по АДРЕСА_1 та ввести його в дію згідно акту Державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об"єкта в експлуатацію.

Ухвалою Дрогобицької міської ради від 06 жовтня 2003 року №238 надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки ТзОВ "Чагарі" площею 0,2415 га на АДРЕСА_1 для облаштування торгового майданчику.

Ухвалою Дрогобицької міської ради від 27 грудня 2006 року №188 надано в користування на умовах оренди ТзОВ "Чагарі" земельну ділянку площею 4626 кв.м. по АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування ринку, терміном на три роки.

Строк оренди неодноразово продовжувався.

Рішенням Дрогобицької міської ради від 23 травня 2013 року №1035 відмовлено у поновленні терміну дії( у укладенні на новий строк) договору земельної ділянки ТзОВ "Чагарі" площею 4626 кв. м. на АДРЕСА_1, для обслуговування будівлі ринку, у зв"язку з відсутністю права власності на будівлі.

На підставі даних рішень міської ради між ТзОВ "Чагарі" та Дрогобицькому міською радою укладались договори оренди.

В свою чергу між позивачем та ТзОВ "Чагарі" були укладені договори оренди торгових приміщень.

Відповідно до ст. 328 ЦК Українипередбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що земельна ділянка надавалась ТзОВ "Чагарі" для будівництва та обслуговування ринку, а відтак висновок суду першої інстанції про те, що визнання права власності на торгове приміщення за позивачем не буде порушувати будь-чиїх інших інтересів не відповідає обставинам справи.

Відтак, колегія суддів вважає, що позивач у відповідності до ст.60 ЦПК України не довела, що набула права власності на самочинно збудоване торгове приміщення.

Будь яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження свої позовних вимог, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, позивачкою не представлено.

Крім того, позивачка не довела, що саме нею споруджено торгове приміщення на АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного визначення правовідношення сторін, не застосування закону, що регулює спірні правовідносини.

Тому доводи апеляційної скарги, які стосуються неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, колегія суддів вважає обґрунтованими. Рішення суду не у повній мірі відповідає вимогам ст.212, 213 ЦПК України. Однак можливості усунути порушення без його скасування колегія суддів не вбачає.

Приймаючи доводи апеляційної скарги та ухвалюючи нове рішення по суті заявлених позовних вимог, апеляційний суд, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи та перевіривши доводи скарги, прийшов до висновку про скасування рішення суду першої інстанції з ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відтак, згідно п.1,3,4 ч.1ст.309 ЦПК апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.303, п.2ч.1ст.307, п.1,3,4 ч.1 ст.309, ч.2ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ТзОВ "Чагарі" в особі директора Кушнір І.Б. задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 вересня 2013 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові ОСОБА_3 до Дрогобицької міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво. Торгове приміщення, на плані (літ. А-1), площею 8,6 кв м, що в АДРЕСА_1.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й може бути оскаржено протягом 20-ти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Н.Л. Шумська

Судді: Л.Б. Струс

Н.О. Шеремета