АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/4673/2015 Головуючий в 1 інстанції - Луценко О.М.
Доповідач - Желепа О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А., Рубан С.М.

при секретарі Осмолович В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про звільнення майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з цивільним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про зняття арешту.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що ухвалою Оболонського районного суду м. Києва було вжито заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, про стягнення боргу за договором позики, якою накладено арешт на колісний транспортний засіб марки «NISSAN MICRA», д.н.з. НОМЕР_1, 2005 року випуску, сірого кольору, власником якого була ОСОБА_1 На виконанні у ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві знаходився виконавчий лист № 2-919 від 12.07.2012 року, виданий Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1, на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 175 624 грн. 02 коп. 17.08.2012 державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві відкрито виконавче провадження . По виконавчому документі державним виконавцем здійснювався продаж майна боржника, а саме автомобіля марки «NISSAN MICRA»,д.н.з. НОМЕР_1, 2005 року випуску, сірого кольору. Згідно протоколу № 1013309/1 переможцем аукціону став ОСОБА_2, адреса проживання: АДРЕСА_1. На час подання позову, виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-919 від 12.07.2012 року, виданого Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 175 624 грн. 02 коп. закінчено, що підтверджується постановою ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві від 29.10.2014р. в зв'язку з тим, що борг, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій сплачено в повному обсязі. Таким чином наявність ухвали Оболонського районного суду від 29.11.2011р. у справі №2-919 порушує права позивача на вільне розпорядження та володіння придбаного ним майна.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09.02.2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про звільнення майна з-під арешту - задоволено.

Звільнено з під арешту колісний транспортний засіб марки «NISSAN MICRA», д.н.з. НОМЕР_1, 2005 року випуску, сірого кольору, накладений ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29.11.2011р. за заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити в повному обсязі.

В скарзі посилалась на те, що судом не враховано , що призначені треті прилюдні торги з реалізації арештованого автомобіля 23.12.2013 року, проведені з грубим проведенням нормативних положень, оскільки без відома власника транспортного засобу, була занижена оцінка автомобіля на 50% від його вартості. Зазначила, що суд також не прийняв до уваги того, що позивач вже звертався до суду з заявою про зняття арешту, накладеного відповідно до ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 29.11.2011 року, про те дана заява була залишена без задоволення. Вказувала на те, що позивач не надав належних доказів на підтвердження переходу до нього права власності на спірний автомобіль, а саме свідоцтва про право власності на придбаний на прилюдних торгах автомобіль. Крім того, посилалась на те, що позивач став переможцем прилюдних торгів, які були проведені з порушеннями вимог законодавства, які регулюють порядок проведення торгів. Також зазначила, що суд безпідставно відмовив відповідачу в заміні представника, що є порушенням ст. 12, 38 ЦПК України та позбавленням відповідача на захист своїх прав та інтересів.

До апеляційного суду відповідачі не з`явились.

Представник позивача просив залишити рішення суду без змін

Розглянувши справу в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення , колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23.07.2011 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1, на користь ОСОБА_3 борг в розмірі 175624,02грн.

Оболонським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист та передано до ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві для примусового виконання.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29.11.2011 року у справі №2-919 було забезпечено позов, шляхом накладення арешту на «NISSAN MICRA», д.н.з. НОМЕР_1, 2005 року випуску, що належить ОСОБА_1

Державний виконавець звернув стягнення в першу чергу на це майно, згідно протоколу № 1013309/1 проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна від 23.12.2013 року.

Згідно протоколу № 1013309/1 переможцем аукціону став ОСОБА_2, адреса проживання: АДРЕСА_1.

Як вбачається з рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20.10.2014р. в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПП « Нива-В.Ш.», ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання недійсним публічних торгів, скасування протоколу проведення торгів та акта про проведені прилюдні торги відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23.12.2014р. рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20.10.2014р. залишено без змін.

На даний час виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-919 від 12.07.2012 року, виданого Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з

ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 175 624 грн. 02 коп. закінчено, що

підтверджується постановою ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві від 29.10.2014 р. в зв'язку

з тим, що борг, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій сплачено в

повному обсязі ( а. с.88 том 2).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що позов є обґрунтований, а тому необхідно зняти арешт накладений ухвалою суду на колісний транспортний засіб марки «NISSAN MICRA», д.н.з. НОМЕР_1, 2005 року випуску, сірого кольору, власником якого була ОСОБА_1

Колегія суддів в повній мірі з таким висновком погодитись не може, оскільки судом при вирішенні справи були порушені норми матеріального та процесуального права .

Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам ухвалене рішення не відповідає.

Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Згідно із ст.ст.3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Колегія суддів вважає, що позивач, звертаючись з окремим позовом про захист права власності, разом з тим до кінця не використав передбачений ЦПК України інший спосіб скасування заходів забезпечення позову, які вжиті судом.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав і обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Кожен, чиї права і свободи, викладені у цій Конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Право на судовий захист передбачається ст. 55 Конституції України, ст. 3 ЦПК України.

Відповідно ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачами і відповідачами можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства відповідач - це особа, яка має безпосередній зв'язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред'явленими вимогами.

Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ч.1ст.33 ЦПК України).

Відповідно до закріпленого в ст.11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства та за змістом ч.1 ст.33 ЦПК України залучення судом до участі у справі особи як співвідповідача можливе лише як результат вирішення судом клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом.

Колегія суддів встановила, що пред'явлені позивачем вимоги до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є необґрунтованими, оскільки позивачем не зазначено, які саме права позивача ними порушені, та як у законний спосіб це порушене право має бути судом захищено. При цьому, колегія суддів звертає особливу увагу, що предметом позову в даній справі є скасування арешту на автомобіль, накладеного відповідно до ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 29.11.2011 року в іншій цивільній справі.

Статтею 154 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Таким чином процесуальним законом встановлено інший порядок скасування заходів забезпечення позову, які вживались судом.

Посилання представника позивача на те, що він звертався до суду, який постановив ухвалу з заявою про скасування заходів забезпечення позову, проте йому було відмовлено, так як позивач не був стороною у тій справі, колегія суддів не приймає, тому, що таку ухвалу позивач, як повідомив його представник не оскаржив в апеляційному порядку.

З врахуванням того, що відповідачі в даній справі не є особами, які можуть впливати на рішення суду про скасування заходів забезпечення позову, також позивач не довів, що відповідачі перешкоджають йому здійснювати його право власності на автомобіль, тобто не довів порушення свого права відповідачами, а представник позивача пояснив, що автомобіль знаходиться на стоянці у володінні позивача, підстави для задоволення даного позову відсутні.

З огляду на вище наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення по справі допущено неповне з'ясування обставин справи, неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Колегія суддів задовольняє скаргу ОСОБА_1 частково, тому, що ті доводи на які вона посилалась не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, а рішення суду скасовано з інших підстав, ніж ті на які посилалась апелянт.

Також колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що він не позбавлений права повторно звернутись до суду, який накладав арешт, в межах тієї цивільної справи з заявою про його скасування, у зв`язку з тим, що рішення вже виконане.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про звільнення майна з-під арешту відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді: