Справа № 357/1645/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Гапоненко А. П. ,

при секретарі - Кричевська Н. В.,

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що він 07.05.2009 року надав відповідачці в борг грошову суму в розмірі 3000,00 доларів США, про що відповідач власноручно написала розписку. По даний час відповідач борг не повернула і від повернення коштів ухиляється, мирним шляхом владнати спір з відповідачем не вдалося. А тому позивач просить суд стягнути з відповідача борг в сумі 48550,00 грн., яка еквівалентна 3000,00 доларам США та судові витрати.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, пославшись на обставини та підстави, викладені у позовній заяві.

Відповідач, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення, у судове засідання не з'явилась, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило, надала суду письмове пояснення, яким фактично позовні вимоги визнала та пояснила що на даний час її матеріальне становище складне із-за іпотечного банківського кредиту, тому повернути борг не має можливості. Про існування боргу не заперечує і має намір повернути борг при можливості (а.с.14-19).

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 07.05.2009 року надав відповідачці ОСОБА_2 в борг грошову суму в розмірі 3000,00 доларів США, про що відповідач власноручно написала розписку. Відповідач спочатку зобов'язалась повернути борг 07.11.2009 року, а згодом за погодженням позивача термін був продовжений 27.04.2012 рок, що стверджується вищезазначеною розпискою відповідача, яку надано суду стороною позивача (а.с.5)..

Факт написання вказаної розписки особисто відповідач не заперечує, що підтверджується її листом до суду.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

За ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позивачем на підтвердження укладення договору позики між ним та відповідачем на суму 3000 доларів США суду надано вказану вище розписку.

Згідно приписів ст. 1047 ЦК України розписка є одночасно документом, який підтверджує й передачу грошей позикодавцем позичальнику, й укладення договору позики.

Суд також виходить з того, що у наданій до суду розписці зазначені: сторони зобов'язання, грошова сума, яку заборгувала відповідач, строк виконання зобов'язання та особистий підпис боржника.

Отже, суд дійшов висновку, що між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики й розписка свідчить про його укладення відповідно до вимог ст.1046 ЦК України.

Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК.

У відповідності до ч. 2 ст.1051 ЦК, при укладенні договору позики в письмовій формі (крім випадків укладення його під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини) безгрошевість такого договору не може ґрунтуватись на поясненнях свідків, а може бути підтверджена лише належними і допустимими доказами.

Таким чином, проаналізувавши всі надані докази, суд приходить до висновку, що наданими письмовими доказами, а саме: вказаною вище розпискою, підтверджується факт укладення договору позики між сторонами по справі, оскільки розписка є документом, який підтверджує і передачу грошей позичальнику, і одночасно свідчить про укладення договору позики на певних умовах.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/.

У відповідності до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що між сторонами по справі дійсно було укладено договір позики на суму 3000 доларів США про що свідчить власноручна розписка позичальника, і що відповідач не виконала умови укладеного між сторонами договору щодо своєчасного повернення суми боргу.

Згідно з ч.2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, встановленого НБУ станом на 03.02.2015 року - день звернення до суду з цим позовом, курс обміну 1 долара США складає 16,146996 грн., що підтверджується наданою суду довідкою Державного ощадбанку України (а.с.6).

Таким чином, з врахуванням вищевикладеного стягненню з відповідача підлягає сума боргу за договором позики, яка складає 48550,00 грн. Вказану суму боргу суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача.

Суд також вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір» суму судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.509, 526, 610, 1046, 1047, 1049, 1051 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі 48550 (сорок вісім тисяч п'ятсот п'ятдесят) грн.. та судові витрати з оплати судового збору в розмірі 485,00 грн., всього стягнути 49035 ( сорок дев'ять тисяч тридцять п'ять) грн..

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 27.03.2015 року.

Суддя А. П. Гапоненко