У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Горелкіної Н.А., Євграфової Є.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Закарпатської області

від 04 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 25 травня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «АК Промінвестбанк»), правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи», та ОСОБА_5 укладений договір про іпотечний кредит № 76/7-07, відповідно до умов якого позичальник отримав мультивалютний кредит у розмірі 252 500 грн зі сплатою 17 % річних за користування кредитом, наданого у гривні; 12 % річних за кредитом, наданим у доларах США та 12 % річних за кредитом, наданим у євро строком до 24 травня 2027 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 25 травня 2007 року між банком та ОСОБА_4 укладений договір іпотеки № 134/23-2007, згідно з умовами якого остання передала в іпотеку банку майно, що належить їй на праві власності - житловий будинок із магазином та земельну ділянку площею 0,0150 га по АДРЕСА_1. Сторони оцінили предмет іпотеки у 800 тис. грн.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_5 умов кредитного договору, станом на 28 лютого 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 479 038 грн 07 коп., з якої: заборгованість за кредитом - 341 620 грн 82 коп.; заборгованість за відсотками - 137 417 грн 25 коп.

На погашення заборгованості за кредитним договором ТОВ «Кредитні ініціативи» просило звернути стягнення на предмет іпотеки.

Справа переглядалася судами неодноразово.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 січня 2014 року у позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 04 березня

2015 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 січня 2014 року скасовано, позов задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок із магазином та земельну ділянку площею 0,0150 га по АДРЕСА_1 на погашення заборгованості за кредитним договором від 25 травня 2007 року № 76/7-07 у розмірі 479 038 грн 07 коп. шляхом проведення прилюдних торгів згідно із Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною у розмірі 800 тис. грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 25 травня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є ПАТ «АК Промінвестбанк», та ОСОБА_5 укладений договір про іпотечний кредит № 76/7-07, відповідно до умов якого позичальник отримав мультивалютний кредит у розмірі 252 500 грн зі сплатою 17 % річних за користування кредитом, наданого у гривні; 12 % річних за кредитом, наданим у доларах США, та 12 % річних за кредитом, наданим у євро, строком до 24 травня 2027 року (а. с. 26-30).

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором,

25 травня 2007 року між банком та ОСОБА_4 укладений договір іпотеки № 134/23-2007, відповідно до умов якого остання надала в іпотеку банку майно, що належить їй на праві власності - житловий будинок, магазин влаштований на першому поверсі житлового будинку площею 75,1 кв. м по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0150 га за цією ж адресою (а. с. 36-37).

Згідно з договором відступлення від 17 грудня 2012 року та договором про передачу прав за договорами забезпечення, укладеним між ПАТ «АК Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи», останнє набуло право вимоги заборгованості за договорами про надання споживчого кредиту та забезпечення кредитних договорів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. ст. 33 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_218/ed_2014_10_30/pravo1/T030898.html?pravo=1>, 35 Закону України «Про іпотеку» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_227/ed_2014_10_30/pravo1/T030898.html?pravo=1> у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2014_10_30/pravo1/T030898.html?pravo=1>.

Із матеріалів справи вбачається, що банком вимога про дострокове повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та штрафних санкцій у строк протягом 30 календарних днів з моменту її надіслання, та вимога про добровільне звільнення приміщення у зв'язку з невиконанням вимоги про повернення кредиту, від 18 квітня 2013 року № 22-11 була надіслана ТОВ «Кредитні ініціативи» тільки боржнику ОСОБА_5 (а. с. 42). Іпотекодавцю ОСОБА_4 така вимога не надсилалась.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи», суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що невиконання банком вимог ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» не є підставою для відмови у позові, оскільки невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_227/ed_2014_10_30/pravo1/T030898.html?pravo=1> про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_218/ed_2014_10_30/pravo1/T030898.html?pravo=1>), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_825234/ed_2014_03_02/pravo1/Z960254K.html?pravo=1>.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 04 березня

2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Горелкіна Н.А., Євграфова Є.П.