Провадження № 2/520/5144/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2015 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Луняченка В.О. ,

при секретарі Нефедової Г.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси 31.08.2015 року звернулась ОСОБА_1 та просить визнати недостовірною та такою, що принижує її честь гідність та ділову репутацію, інформацію, викладену ОСОБА_2 в скарзі від 10.06.2015 року, направленої до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області, а саме: « у проваджені РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області знаходиться кримінальне провадження №0001760 від 17.04.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_1 за ст. 190 ч.3 УК України. ОСОБА_1 шахрайським шляхом заволоділа моїми грошовими коштами в сумі 660000 гривень. Вона опираючись на свої родинні звязки с слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси Кушніренко Ю.С., вийшла до мене в довіру і заволоділа моїми грошовими коштами. За ці кошти вона зробила ремонт в своєї оселі, а мене обманювала що вона для мене щось робить, фактично нагло обікрала мене і залякує мою родину своїми звязками в прокуратурі і в суді». Також позивач просить стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду, повязану із втрату спокою, рівноваги та порушенням здоровя у звязку із приниженням честі та гідності шляхом розповсюдженням вищенаведеної недостовірної інформацією, у розмірі 50000 гривень.

У судових засіданнях 29.10.2015 року 23.11.2015 року представник позивачки ОСОБА_3, надавала додаткові докази у вигляді відомостей з правоохоронних органів стосовно звернень ОСОБА_2, лист з кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області щодо розгляду звернення ОСОБА_2 У судове засідання 17.12.2015 року позивач, та її представник не зявились, представник, діюча по довіреності ОСОБА_3, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, на підставі поданих доказів.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявлявся. Згідно довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС Україні в Одеській області від 08.09.2015 року ( а/с 20) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2 та знятий з реєстрації 26.11.2014 року в звязку з рішенням суду апеляційного суду Одеської області; зараз реєстрації немає. По останньому відомому місцю перебування відповідача судом надсилались повідомлення , а також у газети « Урядовий курєр» 12.11.2015 року було оголошення про розгляд справи (а/с 34). Зазначені обставини свідчать про належне повідомлення відповідача про час і місце розгляду справу, відповідно до вимог ч. 9,10 ст. 74 ЦПК України.

Проаналізувавши докази, яки були подані позивачкою та її представником, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав:

Як встановлено судом 10.06.2015 року до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області від ОСОБА_2 надійшла скарга у якою містилась наступна інформація : «у проваджені РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області знаходиться кримінальне провадження №0001760 від 17.04.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_1 за ст. 190 ч.3 УК України. ОСОБА_1 шахрайським шляхом заволоділа моїми грошовими коштами в сумі 660000 гривень. Вона опираючись на свої родинні звязки с слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси Кушніренко Ю.С., вийшла до мене в довіру і заволоділа моїми грошовими коштами. За ці кошти вона зробила ремонт в своєї оселі, а мене обманювала що вона для мене щось робить, фактично нагло обікрала мене і залякує мою родину своїми звязками в прокуратурі і в суді….» (а/с 7). Вказана скарга прийнята до розгляду кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Одеської області (а/с 24).

Постановою від 23 листопаду 2015 року винесеною старшим слідчим СВ Таїровського відділення Київського ВП у м. Одесі було закрите кримінальне провадження по зверненню ОСОБА_2 №0001760 у звязку з відсутністю в діянні ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення (а/с 42).

Згідно статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на

вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок

не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що

ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

У зв'язку з цим статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї.

Відповідно до статей 94, 277 ЦК фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

У разі доведеності обставин, на які посилається заявник, суд лише констатує факт, що поширена інформація є неправдивою, та спростовує її. При цьому тягар доказування недостовірності поширеної інформації покладається на заявника, який несе витрати, пов'язані з її спростуванням.

З метою забезпечення правильного й однакового застосування

судами законодавства, що регулює захист гідності та честі фізичної

особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи

Пленум Верховного Суду України у постанові №1 від 27.02.1009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» у пункті 15 зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких

обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома

хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація

стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в)

поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає

дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові

права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим

благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє

особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших

засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах,адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

В даному випадку судом встановлюється що інформація яка міститься у скарги ОСОБА_2 про те, що «ОСОБА_1 шахрайським шляхом заволоділа моїми грошовими коштами в сумі 660000 гривень. Вона опираючись на свої родинні звязки с слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси Кушніренко Ю.С., вийшла до мене в довіру і заволоділа моїми грошовими коштами. За ці кошти вона зробила ремонт в своєї оселі, а мене обманювала що вона для мене щось робить, фактично нагло обікрала мене і залякує мою родину своїми звязками в прокуратурі і в суді.» є неправдивою та підлягає спростуванню.

Відшкодування моральної шкоди передбачено статтею 22 ЦК України. Згідно ч.1,2 зазначеної статті особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

На думку суду позивачкою, та її представником, не було доведено у судовому засідання факт спричинення діями ОСОБА_2 моральної шкоди, тому в частині вимог про стягнення моральної шкоди позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.3, 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

Визнати недостовірною та спростувати інформацію, яка міститься у скарги від 10.06.2015 року направленої від імені ОСОБА_2 до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області, стосовно того, що «ОСОБА_1 шахрайським шляхом заволоділа моїми грошовими коштами в сумі 660000 гривень. Вона опираючись на свої родинні звязки с слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси Кушніренко Ю.С., вийшла до мене в довіру і заволоділа моїми грошовими коштами. За ці кошти вона зробила ремонт в своєї оселі, а мене обманювала що вона для мене щось робить, фактично нагло обікрала мене і залякує мою родину своїми звязками в прокуратурі і в суді.»

Відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Луняченко В. О.