УХВАЛА

24 березня 2015 року м. Харків

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Бородіна О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка повторно звернулася до суду з заявою про забезпечення позову по цивільній справі ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський центральний ринок» в особі директора ОСОБА_3, третя особа: Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» про визнання договорів купівлі-продажу не дійсними.

У своїй заяві просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на нежитлові будівлі (магазини) літ А/61-1, літ. Б/1-1, літ. А/8-1, що знаходяться у м. Харкові по вул. Енгельса, б. 33, шляхом внесення записів до Державних реєстрів обтяжень рухомого та нерухомого майна про оголошення заборони на його відчуження до винесення остаточного рішення за даною справою, а також заборонити відповідачу здійснювати будь-які дії повязані з руйнуванням, переобладнанням, або інші дії, які можуть призвести до погіршення стану нежитлових вищевказаних будівель, що в подальшому може вплинути на знецінення даних будівель.

Заява позивача не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22.12.2006 року № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

До заяви про забезпечення позову не надано допустимих доказів на підтвердження того, що зазначене позивачкою нерухоме майно належить ТОВ «Харківський центральний ринок».

Позивачем повторно не надано ніяких відомостей стосовно того, кому на теперішній час належать нежитлові приміщення. Крім того, з доданих документів вбачається, що ТОВ «Харківський центральний ринок» є орендарем нежитлових приміщень, а не власником.

При таких обставинах суд не вбачає підстав для задоволення вищевказаної заяви, що не перешкоджає позивачу звернутися до суду вдруге з заявою про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.. 151- 153 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Розяснити заявнику, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.В. Бородіна