АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої В.Ю., Ремеза В.А.,

за участю секретаря Прудченко В.Д.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2014 року

у цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави. Сплативши судовий збір, згідно чинного законодавства.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № DOK0AN90940899 від 03.08.2007 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 80 600 грн. 80 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16.08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 02.08.2012 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений Договір застави. Згідно Договору застави в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором відповідачка надала в заставу рухоме майно - автомобіль DAEWOO, модель: NEXIA, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий - сєдан - В, № кузова/шасі: XWB3D31UD7A107088. реєстраційний номер: АН4506СН, що належить їй на праві власності. Крім того, позивачем 20.10.2010 року з відповідачем ПАТ «А-Банк» було укладено договір поруки № 167. Відповідачка порушила умови Кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користуванням кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни, в зв'язку з чим за сумою кредиту станом на 31.07.2012 року виникла заборгованість у сумі 61 846 грн. 01 коп. Просив суд, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DOK0AN90940899 від 03.08.2007 року, здійснити вилучення предмету застави та передати його у заклад (володіння) позивачу, звернути стягнення на предмет застави, стягнути солідарно з відповідачів суму 10 000.00 грн. та стягнути з ОСОБА_3 судові витрати по справі.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.08.2012 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк». були задоволені частково.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, від 28.02.2013 року, заочне рішення від 21.08.2012 року, було скасовано.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2014 року частково задоволені позовні вимоги.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» суму 10 000 грн. 00 коп.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» сплачений судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні судового рішення, у зв'язку з чим ставить питання про його скасування та ухвалення нового про задоволення позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 03.08.2007 року уклала з позивачем кредитний договір № DOK0AN90940899. згідно якого банк надав кошти у розмірі 80 600 грн. 80 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 16,08% на рік з кінцевим терміном повернення 02.08.2012 року.

В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, між сторонами був укладений договір застави від 03.08.2007 року № DOK0AN90940899. який нотаріально не засвідчений, згідно з яким в заставу банку було передано автомобіль DAEWOO, модель: NEX1A, рік випуску: 2007. тип ТЗ: легковий - сєдан - В, № кузова/шасі: XWB3D31UD7A107088, реєстраційний номер: АН4506СН. та договором поруки з ПАТ «Акцент-Банк» від 20.10.2010 року.

У позовній заяві визначена загальна сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 31.07.2012 року у розмірі 61 846 грн. 01 коп., яка складається з наступного: 32 182 грн. 41 коп. -заборгованість за кредитом, 22 629 грн. 77 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 182 грн. 48 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 5 851 грн. 35 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині звернення стягнення на предмет застави, суд виходив з того, що договір застави підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки, договір застави від 03.08.2007 року № DOK0AN90940899. нотаріально не засвідчений, то він є нікчемним.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.

Так, статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину.

Судом не було встановлено порушень загальних вимог встановлених законодавством при укладенні правочину. Так, при укладанні спірного договору сторонами було дотримано усіх передбачених ст. 203 ЦК вимог, зокрема п. 4, який передбачає вчинення правочину у формі, встановленій законом.

Відповідно до ст. 209 ЦК правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Як встановлено судом, кредитний договір № DOK0AN90940899 та договір застави № DOK0AN90940899 були укладені сторонами 03.08.2007 року.

При ухваленні рішення суд першої інстанції керувався положеннями ч.2 ст. 13 Закону України "Про заставу" в редакції, яка діяла на час розгляду справи.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про заставу" від 21.10.1997 року ч.2 ст. 13 викладено у такій редакції: "У випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, транспортні засоби, космічні об'єкти, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правоустановчих документів. Нотаріальне посвідчення договору застави нерухомого майна здійснюється за місцезнаходженням нерухомого майна, договору застави транспортних засобів та космічних об'єктів за місцем реєстрації цих засобів та об'єктів ".

Проте, пунктом 7 підпункту 3 г) прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" від 18.11.2003 року, у частині другій статті 13 Закону України "Про заставу" слова "транспортні засоби", "транспортних засобів" та "і" засобів та" виключено.

Крім того, 06.07.2010 року Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 2435-УІ, який набрав чинність з 27.07.2010 року ч.2 ст. 13 Закону України "Про заставу" викладено у наступній редакції: "У випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об'єкти, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів. Нотаріальне посвідчення договору застави нерухомого майна, транспортних засобів провадиться за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін договору".

Таким чином, на момент укладання спірного договору застави від 03.08.2007 року діяла редакція Закону, яка не передбачала обов'язкового нотаріального посвідчення договору застави транспортного засобу.

Відповідно до ст. 5 ЦК України, акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Отже, колегія суддів вважає, що вказаний договір застави відповідає вимогам законодавства України що діяли на час його укладення і які відповідно до вимог ст. 4, та ч.2 ст.5 ЦК України не мають зворотної дії в часі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не вірно застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 23 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Статтею 589 ЦК України передбачено, що "у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також: витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором".

Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Заборгованість відповідача за Кредитним договором станом на 31.07.2012 року становить 61846,01 грн., яка складається з: 32 182 грн. 41 коп. - заборгованість за кредитом, 22 629 грн. 77 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 182 грн. 48 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 5 851 грн. 35 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Таким чином, на підставі ст.. 589 ЦК України, ч.1 ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст.ст. 19, 20 Закону України «Про заставу» у позивача виникло право на захист свого порушеного права шляхом звернення до суду з позовними вимогами про звернення стягнення на предмет застави.

Судом встановлено, що банком умови кредитного договору виконані належним чином, ОСОБА_2 надано кредит у обумовленому у договорі розмірі, що стверджується представленою банком копією меморіального ордеру № 05 від 06 серпня 2007 року (а.с.133) на підтвердження перерахування коштів на рахунок АВТОПРИВАТ ООО за оплату авто у сумі 61200 грн. в т.ч. НДС 10200 грн. Також банком виконані умови щодо перерахування коштів за страховим договором на рахунок страхової компанії.

В порядку забезпечення виконання умов вказаного вище кредитного договору між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ПАТ "Акцент-Банк" 20.10.2010 року було укладено договір поруки № 167; згідно змісту даного договору поруки та додатку до нього, ПАТ «Акцент-банк» зобовязався солідарно з боржником відповідати перед банком за виконання зобовязань за договором № DOK0AN90940899 від 03.08.2007 року у межах відповідальності 10 000,0 грн.

Як убачається з розрахунку заборгованості відповідач ОСОБА_2 порушує умови Кредитного договору, а саме: не своєчасно та не у повному обсязі сплачує чергові платежі у зв'язку з чим заборгованість за Кредитним договором станом на 31.07.2012 року має заборгованість 61846,01 грн., яка складається з: 32 182 грн. 41 коп. - заборгованість за кредитом, 22 629 грн. 77 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 182 грн. 48 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 5 851 грн. 35 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Факт наявності боргу та розмір заборгованості підтверджено відповідним належним детальним розрахунком, який надано банком.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Частиною 2 ст. 628 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, колегія дійшла висновку про доведеність позивачем наявності та розміру заборгованості відповідача за кредитним договором № DOK0AN90940899 від 03.08.2007 року, тому оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовної вимоги щодо звернення стягнення на предмет застави підлягає скасуванню з ухваленням, у скасованій частині, нового рішення про звернення стягнення на предмет застави - на автомобіль автомобіль DAEWOO, модель: NEXІA, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий-сєдан-В, № кузова/шасі: XWB3D31UD7A107088, реєстраційний номер: АН4506СН, що належить на праві власності Відповідачу ОСОБА_2, в рахунок сплати заборгованості в сумі 61 846,01 грн. і яка складається з: 32 182 грн. 41 коп. - заборгованість за кредитом, 22 629 грн. 77 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 182 грн. 48 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 5 851 грн. 35 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовної вимоги про звернення стягнення на автомобіль, районний суд належним чином обставини справи не встановив, не перевірив наявність заборгованості та її розмір.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

В ході розгляду справи, судом першої інстанції розяснювались сторонам їх права та обовязки, у відповідності до вимог ст.ст. 10, 11 та 60 ЦПК України, однак позивач підтримала заявлені вимоги викладені саме в такому вигляді, вважаючи, що саме викладені вимоги у такому вигляді відповідають її прагненням.

Крім того, у суді апеляційної інстанції, колегією роз»яснювалось право заявити клопотання визначення вартості, оцінки майна предмета застави. Однак, представник позивача не вважав за необхідне заявляти таке клопотання вважаючи, що матеріалами справи підтверджено вартість предмета застави, яка узгоджена сторонами при укладанні договору застави від у сумі 61 300 грн., і який сторонами не оспорено, а отже визнано.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Договорі застави рухомого майна містить умови щодо передачі предмету застави у заклад банку, а тому, колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про вилучення предмету застави та передачу його у заклад (володіння) ПАТ КБ "ПриватБанк".

Крім того, враховуючи співвідношення загального розміру заборгованості за кредитно-заставним договором (61846,01 грн.) та розміру вартості предмета застави (61 300 грн.), що визначена у пункті 34.5. Договору застави рухомого майна; зважаючи на непредставлення сторонами доказів іншої вартості предмета застави на час розгляду справи, - колегія дійшла висновку про недоведеність позовної вимоги щодо солідарного стягнення з відповідачів ОСОБА_2 та ПАТ «Акцент-Банк» 10000,0 грн., тому, позов у даній частині задоволенню не підлягає.

Виходячи з вимог ст. 88 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позову, колегія дійшла висновку, що з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" підлягають стягненню судові витрати в сумі 618 грн. 46 коп.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного вище, вимог ст.ст. 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду підлягає частковому скасуванню з ухваленням у скасованій частині нового рішення. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо передачі в заклад предмета застави, звернення стягнення на предмет застави та в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення 10000 грн. та судового збору з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь позивача скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DOK0AN90940899 від 03.08.2007 року в сумі 61846,01 грн., яка складається з: 32 182 грн. 41 коп. - заборгованість за кредитом, 22 629 грн. 77 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 182 грн. 48 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 5 851 грн. 35 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, станом на 31.07.2012 року, витребувати у Відповідача ОСОБА_2 (83059. АДРЕСА_1. ПІН НОМЕР_1), та передати в заклад (володіння) шляхом вилучення Публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» (49094. м.Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50. ):

· предмет застави - автомобіль DAEWOO, модель: NEXIA, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий-сєдан-В, № кузова/шасі: XWB3D31UD7A107088, реєстраційний номер: АН4506СН, що належить на праві власності Відповідачу ОСОБА_2 (83059. АДРЕСА_1, ПІН НОМЕР_1);

· комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля DAEWOO, модель: NEXIA, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий-сєдан-В, № кузова/шасі: XWB3D31UD7A107088, реєстраційний номер: АН4506СН, що належить на праві власності Відповідачу ОСОБА_2 (83059, АДРЕСА_1, ПІН НОМЕР_1);

Звернути стягнення на предмет застави: автомобіль DAEWOO, модель: NEXІA, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий-сєдан-В, № кузова/шасі: XWB3D31UD7A107088, реєстраційний номер: АН4506СН, що належить на праві власності Відповідачу ОСОБА_2 (83059, АДРЕСА_1, ПІН НОМЕР_1), шляхом продажу вказаного автомобіля Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату Свідоцтва про реєстрацію т/з замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по Свідоцтву про реєстрацію т/з або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 618,46 грн.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2014 року в іншій частині залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: О.В.Свистунова

Судді: В.Ю.Міхеєва

ОСОБА_4