АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 668/3610/15-ц
Номер провадження 22-ц/791/1940/2015 Головуючий в І інстанції Кузьміна О.І.
Категорія 27 Доповідач: Колісниченко А.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Колісниченка А.Г.,
суддів:Капітан І.А.,
Радченка С.В.,
при секретарі:Сікорі О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 10.04.2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення заборгованості за договором вкладу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року до суду із зазначеним позовом звернулась ОСОБА_5, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 08.10.2014 року між нею та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на три місяці в іноземній валюті. Відповідно до умов якого банк на певних умовах відкрив позивачу рахунок, на який ОСОБА_5 перерахувала 19000 доларів США на строк до 08.01.2015 року. Згідно з довідки від 11.02.2015 року, яка надана банком залишок вкладу ОСОБА_5 становить 8893,96 долара США. На вимогу позивачки повернути залишок вкладу в сумі 8893,96 доларів США, що еквівалентно 207230,30 грн. банк відмовляється. У зв'язку з чим, просила суд стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на її користь банківський вклад в сумі 8893,96 доларів США, що еквівалентно 207230,30 грн., нараховані на цю суму відсотки в сумі 208,10 доларів США, що еквівалентно 4848,72 грн., пені в розмірі двох облікових ставок НБУ в сумі 38726,46 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 2300,00 грн.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 10.04.2015 року позов ОСОБА_5 задоволено. Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_5 заборгованість за договором про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3 місяці в іноземній валюті в сумі 8893,96 доларів США, що еквівалентно 207230,30 грн.; відсотки в сумі 208,10 доларів США, що еквівалентно 4848,73 грн.; пеню в розмірі двох облікових ставок НБУ у сумі 38726,46 та 2300,00 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті правової допомоги.

Не погодившись з таким рішенням суду ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подало апеляційну скаргу, в якій зазначено, що докази звернення позивача до банку за отриманням суми банківського вкладу в обумовлені оспорюваних договором строки у матеріалах справи відсутні. Таким чином, відповідно до умов Договору-заяви та Основних умов Договір було продовжено на умовах вкладу на вимогу із нарахуванням відповідної процентної ставки. У відповідності до Тарифів комісійної винагороди ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» розмір процентної ставки за вкладом на вимогу у вказаний період становив 0,0001% річних. Отже, сторони керуючись положеннями Договору визначили, що проценти за користування вкладу нараховуються у повному обсязі лише протягом певного, визначеного заздалегідь строку (п.2), в той час як нарахування процентів після закінчення визначеного строку розміщення вкладу здійснюється по процентній ставці за вкладом на вимогу (п.5.1 Основних умов). Відповідно строк закінчився -08.01.2015 року, а тому вимоги позивачки, в цій частині, є безпідставними. Крім того, щодо нарахування пені, то ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» вважає, що оскільки на період звернення позивачки до банку, діяли постанови НБУ від 01.12.2014 року № 758 та від 03.03.2015 року № 160, які є обов'язковими для виконання банками, а тому судом першої інстанції безпідставно стягнення пеня в розмірі 38 726,46 грн. У зв'язку з чим, банк просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовити в повному обсязі.

У письмових запереченнях на апеляцію ОСОБА_5 посилаючись на необґрунтованість доводів ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» просила про відхилення скарги та залишення рішення суду без змін.

ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6, у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. За таких обставин, колегія суддів, вважає за можливе розглянути справу без його участі на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, які з'явилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у визначених цивільно-процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 08.10.2014 року між ОСОБА_5 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в письмовій формі укладено договір № 326933/61365/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на три місяці в іноземній валюті, відповідно до умов якого банк на певних умовах відкрив позивачці рахунок, на який остання перерахувала 19000 доларів США на строк до 08.01.2015 року.

Відповідно до довідки ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 11.02.2015 року сума по рахунку ОСОБА_5 складає 8893,96 доларів США (а.с.6).

На звернення позивачки до банку про повернення їй коштів після закінчення строку договору вона отримала відмову.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його основну частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Частиною 3 ст.1058 ЦК України визначено, що до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесено вклад, застосовується положення про договір банківського рахунку. Відповідно до ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку розрахункового документа.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку щодо обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_5 щодо стягнення з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» коштів за договором банківського вкладу та нарахованих відсотків за вкладом., оскільки відповідачем були істотно порушені права позивачки та зобов'язання за вказаним договором.

Проте, вирішуючи позовні вимоги, в частині стягнення пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, суд першої інстанції не врахував наступного.

Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996 року № 543 регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності. Дія цього Закону не поширюється на порядок нарахування та сплати пені, штрафних та фінансових санкцій за несвоєчасну сплату податків, податкового кредиту та інших платежів до бюджетів усіх рівнів і позабюджетних фондів, передбачених чинним законодавством України, а також на відносини, що стосуються відповідальності суб'єктів переказу грошей через платіжні системи.

Крім того, рішенням Конституційного суду України № 7-рп/2013 від 11 липня 2013 року «Щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» роз'яснено, що обмеження пені у грошових зобов'язаннях подвійною обліковою ставкою Національного банку України. що діяла у період, за який сплачується пеня, поширюється на правовідносини, суб'єктами яких є лише підприємства, установи та організації незалежно від форм власності і господарювання та фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності (підприємці).

Таким чином, з відповідачем спірний договір був укладений як з фізичною особою, а тому на правовідносини, що склались між сторонами цей Закон не поширюється.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, в частині стягнення пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ з підстав , передбачених Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 10.04.2015 року, в частині стягнення пені у розмірі подвійної ставки НБУ у сумі 38 726,46 грн. скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог про стягнення пені відмовити за необґрунтованістю.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня його проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: