Провадження № 2/522/5173/15
«14» серпня 2015 року
Приморський районний суд міста Одеси в складі:
Головуючого судді Погрібного С.О.
за секретаря судового засідання Солодкої А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором з врахуванням курсової різниці,
Відповідач у судове засідання не зявлявся неодноразово, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Відповідач повідомлений за зареєстрованим місцем проживання, тому він вважається сповіщеним належним чином. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача, який не зявився, у порядку заочного розгляду справи.
Представник позивача надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів.
Стосовно фактичних обставин по справі.
Судом встановлено, що між сторонами 08 квітня 2009 року укладено договір про взаємні зобов'язання, відповідно до умов якого, позивачка доручила ОСОБА_2 виконання ремонтно-будівельних робіт в квартирі №15, що розташована у будинку № 25 а по вулиці Третій в м. Одесі.
Відповідно пункту 6 цього договору, повна вартість загальної площі квартири у виконаних роботах, була визначена сторонами у розмірі 30 000 доларів США вказану суму коштів передано ОСОБА_2 Однак відповідач не закінчив виконання оброблювальних робіт, гроші повертати відмовлявся та чинив позивачці перешкоди в оформленні права власності на квартиру.
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2013 року розірвано договір про взаємні зобов'язання від 08.04.2009 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер №, що зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 б. 44, кв. 3) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер №. що зареєстрована за адресою м. Одеса. вул. Бадаєва б. № 4) суму коштів у розмірі 239700 (двісті тридцять дев'ять тисяч сімсот) гривень, суму державного мита у розмірі 239 (двісті тридцять дев'ять) гривень 70 (сімдесят) копійок, витрати за інформаційне-технічне забезпечення у розмірі 120 (сто двадцять) гривень, а всього стягнуто суму у розмірі 240059 (двісті сорок тисяч п'ятдесят дев'ять) гривень 70 (сімдесят) копійок.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 17 квітня 2013 року та ухвалою суду касаційної інстанції від 25 липня 2013 року вказане рішення Суворовського районного суду м. Одеси залишено без змін.

Судом встановлено, що курс гривні, станом на дату постановлення рішення про стягнення грошових коштів з відповідача становив 7,99 гривень за 1 долар США.

Проте, станом на 21 липня 2015 року дату подання до суду уточненого позову у цій справі курс гривні до долара США становить 22,03 гривень за долар США.

Стосовно грошових зобовязань та розміру коштів, належних до стягнення.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, наявність основного зобов'язання за укладеним договором та невиконання цього зобов'язання відповідачем, встановлено рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2013 року й доведенню не підлягають в силу ст. 61 ЦПК України.

Станом на 21 липня 2015 року дату уточнення позовних вимог, зобов'язання не виконано в повному обсязі. З огляду на те, що умовами укладеного договору встановлено валюту зобовязань розрахунку між сторонами іноземну валюту долар США, зміну курсу вказаної іноземної валюти до гривні, суд дійшов висновку про зміну обсягу грошового зобовязання відповідача перед позивачем, що встановлений рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2013 року.

Згідно із Наказом Міністерства фінансів від 10.08.2000 року № 193 «Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку», «Вплив змін валют», валютний курс це встановлений Національним банком України курс грошової одиниці України до грошової одиниці іншої країни. Пунктом 4 цього Наказу встановлено, що курсова різниця - це різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах.

Статтею 192 ЦК України встановлено, що законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Інфляція це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п.2 Методологічних положень щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на споживчі товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, затверджених наказом Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року №519).

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно зі ст. ст. 611, 623 ЦК України, у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом.

Неналежне виконання відповідачем зобов'язання щодо повернення позики встановлено рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2013 року.

Позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача суми курсової різниці, яка за своєю правовою природою є збитками у розумінні ст. 22 ЦК України, оскільки пов'язане із зростом ціни національної валюти по відношенню до долара США валюти зобовязань по вказаному договору.

Як вбачається з рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2013 року, сума заборгованості відповідача перед позивачем вказана у грошовій одиниці України та складає 239 700,0 (двісті тридцять девять тисяч сімсот) гривень

Сума позики у грошовій одиниці України, враховуючи курс валюти станом на 21 липня 2015 року дату уточнення позивачем заявлених вимог складає 660 964,02 гривень (22,032134 *30 000,0), відповідно сума курсової різниці складає 421 264, 02 гривень (чотириста двадцять одна тисяча двісті шістдесят чотири гривні 02 копійки = 660 964,02 гривень 239 700,0 гривень)

Отже, сума курсової різниці з урахуванням постановленого рішення складає 421 264, 02 гривень (чотириста двадцять одна тисяча двісті шістдесят чотири гривні 02 копійки).

З вимог ст. 625 ЦК України вбачається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобовязання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору й вимог ЦК України.

Згідно із ст. ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

Стосовно валюти зобовязання. Відповідно до ст. 524 ЦК України валютою зобовязання є національна валюта України. Згідно з правилом частини 2 статті 533 ЦК України, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. З огляду на ці правила, враховуючи, що між сторонами виникло зобовязання договору, відповідно до умов якого валютою зобовязань встановлено долара США, заборгованість відповідача складає суму в гривнях України, що еквівалентна 30 000,00 доларів США.

Як вже встановлено судом, офіційний курс української валюти, встановлений НБУ на день постановлення рішення, складає 2 203,2134 гривень за 100 доларів США. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне встановити, що за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором, з урахуванням курсової різниці, з урахуванням вже постановленого рішення у цих правовідносинах між сторонами, сума заборгованості відповідача за вказаним договором позики становить 421 264, 02 гривень. Проте, суд обмежений заявленими позовними вимогами, з огляду на що, має стягнути з відповідача на користь позивача 421 263,0 гривень.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, тому, суд вважає за необхідне задовольнити позов про стягнення суми боргу за договором позики, та стягнути на користь позивача 421 263,0 гривень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України також підлягає частковому задоволенню вимога про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат за сплачений судовий збір (а.с. 1, 107).

Також, враховуючи розмір задоволених вимог, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача на користь держави, належної до сплати суми судового збору

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі.

Керуючись ст.ст. 16, 23, 526, 527, 530, 611, 1049, ч. 2 ст. 625 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 217, 224-226 ЦПК України, СУД

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором, з урахуванням курсової різниці задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_2) суму курсової різниці за договором про взаємні зобов'язання, укладеного між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 08 квітня 2009 року, в розмірі, що складає 421 263,0 (чотириста двадцять одна тисяча двісті шістдесят три гривні) гривень 90 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_2) судові витрати за сплачений судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1) на користь держави суму належного до сплати судового збору у розмірі 3 396,40 гривень

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення з заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії

СУДДЯ: С.О. Погрібний

14.08.2015