У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоГвоздика П.О.,
суддів: Євтушенко О.І., Мартинюка В.І.,
Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницьктранс», ОСОБА_7, Приватного підприємства «Волочиськтранс» про відновлення права, відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 березня 2014 року та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 23 липня 2015 року та касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницьктранс» на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 23 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2012 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницьктранс» (далі - ТОВ «Хмельницьктранс»), ОСОБА_7, приватного підприємства «Волочиськтранс» (далі - ПП «Волочиськтранс») про відновлення права, відшкодування майнової та моральної шкоди.

Посилався на те, що він є інвалідом війни ІІ групи та має право на безоплатний проїзд у міському транспорті. Однак впродовж 2011 року він змушений був сплачувати повну вартість квитків на автостанціях № 1 і 3 у м. Хмельницькому. Також у приміщеннях автостанцій і в автобусах була відсутня інформація про право на пільговий проїзд, а відповідачі, при його спробах довести своє право на безкоштовний проїзд, поводилися непрофесійно та зухвало, у зв'язку з чим він перебував у стресових ситуаціях, що призвело до погіршення стану його здоров'я. Враховуючи викладене, позивач просив відновити його право на безкоштовний проїзд автобусами міжміських і приміських маршрутів у Хмельницькій області, зобов'язавши ТОВ «Хмельницьктранс» на всіх автостанціях в м. Хмельницькому на видних місцях біля кожної білетної каси з продажу проїзних квитків, а перевізників - у кожному приміському і міському автобусі, вивісити копії Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та інші нормативно-правові акти і закони, що стосуються надання безкоштовного проїзду в автобусах пільговим категоріям громадян України, визнати незаконною і необґрунтованою відмову відповідачів визнавати його право на пільги в розмірі 100 % знижки по оплаті послуг за проїзд, визнати протиправною відмову відповідачів провести перерахунок оплати послуг за проїзд із врахуванням пільги в розмірі 100 % знижки, зобов'язати відповідачів у примусовому порядку провести перерахунок оплати за проїзд із врахуванням пільги в розмірі 100 % знижки, стягнути з відповідачів на його користь незаконно нараховані і вирахувані з нього гроші з оплати послуг за проїзд у розмірі 71 грн 56 коп., без врахування пільги у розмірі 100 % знижки, відновити його право як інваліда війни на безоплатний проїзд у автобусах Хмельницької області та відшкодувати моральну шкоду по 30 тис. грн з кожного на загальну суму 90 тис. грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 березня 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 23 липня 2015 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 березня 2014 року у частині відмови в позові про стягнення на користь позивача незаконно сплачених ним коштів по оплаті за проїзд в касах автостанції № 1 і 3 у м. Хмельницькому та відшкодування моральної шкоди скасовано та у цій частині ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ТОВ «Хмельницьктранс» на користь ОСОБА_6 сплачені ним кошти з оплати за проїзд у касах автостанції № 1 і 3 у м. Хмельницькому у розмірі 38 грн 64 коп. та моральну шкоду у розмірі 500 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ТОВ «Хмельницьктранс», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційних скарг, вважає, що касаційні скарги мають бути задоволені частково.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги судами в повному обсязі не дотримано.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з безпідставності позовних вимог.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд керувався тим, що позивач як інвалід війни має право на безкоштовний проїзд у міському транспорті, а тому він не мав сплачувати повну вартість квитків.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 є пенсіонером, інвалідом війни ІІ групи і має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни − інвалідів війни.

У період з червня 2009 року по листопад 2011 року ОСОБА_6 неодноразово здійснював поїздки з автостанцій № № 1, 3 у м. Хмельницькому, що знаходяться у віданні ТОВ «Хмельницьктранс».

24 та 29 червня 2009 року, 26 листопада 2011 року ОСОБА_6 на вимогу касирів сплатив повну вартість проїзду за маршрутами відповідно Хмельницький - Бубнівка у розмірі 9 грн 42 коп. (тариф - 8 грн 21 коп., станцій збір - 1 грн 11 коп., страховий збір - 10 коп.); Хмельницький − Вінниця у розмірі 28 грн 50 коп. (тариф - 24 грн 84 коп., станційний збір - 3 грн 35 коп., страховий збір - 31 коп.); Хмельницький - Бубнівка у розмірі 6 грн 43 коп. (тариф - 5 грн 02 коп., станційний збір - 1 грн 35 коп., страховий збір - 06 коп.).

За інші поїздки з автостанцій № 1 і 3 у м. Хмельницькому у вказаний період ОСОБА_6 при придбанні квитків сплачував лише станційний збір, тариф за проїзд не сплачував.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» безплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального користування у сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрірайонних, внутрі- та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання. Це право поширюється і на особу, яка супроводжує інваліда I групи.

Згідно із ст. 36 Закону України «Про автомобільний транспорт» автостанції надають пасажирам послуги, пов'язані з їх проїздом автобусними маршрутами загального користування, а автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, − послуги, пов'язані з відправленням та прибуттям автобусів згідно з розкладом руху. До обов'язкових послуг, що повинні надаватися автостанціями пасажирам, належать: продаж квитків; користування приміщеннями для чекання поїздки, облаштованими місцями для сидіння; можливість користування громадськими вбиральнями; інформування щодо розкладу руху автобусів та вартості поїздки. До обов'язкових послуг, що повинні надаватися автостанціями автомобільному перевізнику, належать: продаж квитків; організація прибуття та відправлення автобуса з облаштованих платформ; інформування водія щодо умов дорожнього руху на маршруті. За надання обов'язкових послуг автостанцій з осіб, які придбавають проїзні квитки, стягують автостанційний збір, що входить до вартості квитка.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 серпня 2011 року у задоволенні позову Хмельницького транспортного прокурора про визнання незаконною відмови генерального директора ТОВ «Хмельницьктранс» у задоволенні протесту прокурора про приведення у відповідність до вимог чинного законодавства наказу Відкритого акціонерного товариства «Хмельницьктранс» від 14 липня 2009 року № 94 «Про затвердження тарифів на обов'язкові послуги, що надаються автостанціями пасажирам», а також приведення цього наказу у відповідність до вимог Конституції України та Законів України, які передбачають право на безкоштовний проїзд автомобільним транспортом загального користування пільговим категоріям громадян, виклавши п. 1 у такий редакції: «Затвердити автостанційний збір за надання обов'язкових послуг пасажирам, окрім пасажирів, які користуються правом пільгового проїзду» відмовлено в повному обсязі.

Тобто позивач як інвалід війни користується пільгою на безоплатний проїзд, проте чинним законодавством звільнення його від автостанційного збору, що є іншою платою, встановленою законом, не передбачено.

Апеляційний суд, встановивши, що позивач повинен сплачувати станційний збір, взявши до уваги характер та обсяг фізичних та моральних страждань, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, однак не перевірив обґрунтованість рішення суду першої інстанції та не надав належної оцінки доказам, а саме копіям квитанцій, наданих позивачем про сплату за проїзд, бо у суді першої інстанції не досліджувались оригінали цих квитанцій.

Крім того, відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення, апеляційний суд розглянув справу за відсутності позивача, який не був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, оскільки повістки повертались не врученими з поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Повідомлення учасників процесу про час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог ст. ст. 74−76 ЦПК України.

Про належне повідомлення особи про дату розгляду справи може свідчити розписка.

Згідно з положеннями ст. 74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик, які разом із розпискою надсилаються поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною. Особи, які беруть участь у справі, можуть бути повідомлені або викликані в суд телеграмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України визначено, що судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

Відповідно до ч. 1 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Зазначена вимога закону залишилася поза увагою суду апеляційної інстанції.

Оскільки допущені судом апеляційної інстанції норми матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 338, 343, 344, 345, 347 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_6 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницьктранс» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 23 липня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: П.О. Гвоздик
Судді: О.І. Євтушенко
Ю.Г. Іваненко
В.І. Мартинюк
О.М. Ситнік