Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/5465/14-ц Головуючий у 1-й інст. Мокрецький В. І.
Категорія 50 Доповідач Коломієць О. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді : Коломієць О.С.

суддів : Жигановської О.С., Якухно О.М.

при секретарі

судового засідання : ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дітей

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 09 квітня 2015 року,-

встановила:

Позивач ОСОБА_2 у грудні 2014 року звернулась до суду з даним позовом, у якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4, 29.12.2007р.н. та доньки ОСОБА_5, 29.12.2007р.н. в твердій грошовій сумі в розмірі 900,00 грн. щомісячно на двох дітей. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча спроможний це робити.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 09 квітня 2015 року позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей в твердій грошовій в розмірі 900,00 грн. щомісячно і до їх повноліття. Стягнуто з відповідача на користь позивача 100 грн. витрат на правову допомогу та 243,60 грн. судового збору на користь держави.

Посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове - про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей в розмірі 771,60 грн. щомісячно. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що обрахунок судом розміру аліментів не відповідає вимогам закону. Так судом не враховано, що 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку буде складати 771,60 грн., а не 900 грн. Крім того, судом безпідставно стягнуто 100 грн. витрат на правову допомогу, оскільки належних доказів на підтвердження понесених витрат позивач суду не надала.

Заслухавши доводи осіб, які зявились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони є батьками ОСОБА_6, 29.12.2007р.н. та ОСОБА_5, 29.12.2007р.н., які проживають з матір'ю ОСОБА_2 Сімейні відносини між сторонами припиненні, спільно вони не проживають. Домовленості про утримання дітей сторони не досягли.

Відповідач ОСОБА_3 з 04.07.2014 року офіційно не працює, проживає разом з матірю ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є пенсіонеркою, в с. Рудня-Городище вул. Рад, 6 Житомирського району Житомирської області (а.с.20-24,29-31). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає, хоча є працездатним, інших утриманців немає, зобовязаний надавати таку допомогу.

Ухвалюючи рішення про стягнення аліментів на утримання дітей, суд першої інстанції виходив із передбаченого законом обов'язку батьків утримувати дітей до їх повноліття, а також враховуючи нестабільний характер доходів відповідача, визначив розмір аліментів у твердій грошовій сумі 900 грн. Зазначивши при цьому, що вказаний розмір аліментів відповідає розміру передбаченому законодавством, а саме 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Проте повністю з таким висновком суду погодитися неможливо виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України).

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі.

Це відповідна (фіксована) сума коштів на утримання дитини, яка не є одноразовим платежем, а є твердою грошовою сумою визначеною судом на утримання дитини до її повноліття.

Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Постановляючи рішення, місцевий суд врахував зазначені в ст.182 СК України обставини та прийшов до правильного висновку про задоволення позову, стягнувши з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей в твердій грошовій сумі щомісячно і до досягнення ними повноліття.

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів на дітей виходячи із 30% встановленого розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, суд не врахував, що відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2015 року встановлений в розмірі 1286 грн. У звязку з чим, 30% від вказаного прожиткового мінімуму буде складати 385,80 грн. на кожну дитину, а на двох 771,60 грн. (1286 грн. х 30% :100 = 385,8х2 = 771,6).

За таких обставин, колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів змінити та визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітніх дітей : сина ОСОБА_4, 29.12.2007р.н. та доньки ОСОБА_5, 29.12.2007р.н., в розмірі 385 грн. 80 коп. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 11.12.2014 року і до повноліття дітей.

Доводи апеляційної скарги про передчасність рішення суду про стягнення аліментів, через те, між сторонами на сьогоднішній день не вирішено питання щодо місця проживання дітей є безпідставними. Під час розгляду справи відповідач не заперечував ту обставину, що діти на час ухвалення рішення про стягнення аліментів проживають разом з матірю. Будь-якого рішення про визначення місця проживання дітей разом з батьком, останнім надано не було.

Також колегія суддів вважає, що рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача 100 грн. понесених витрат на правову допомогу підлягає скасуванню, оскільки позивач належних та допустимих доказів на їх підтвердження суду не надала.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 09 квітня 2015 року змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_6, 29.12.2007р.н. та ОСОБА_5, 29.12.2007р.н., в розмірі 385 грн. 80 коп. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 11.12.2014 року і до повноліття дітей».

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 09 квітня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 100 витрат на правову допомогу скасувати.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: