Справа № 344/6355/15-ц
Провадження № 2/344/2893/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

01 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Бабій О.М.,

секретаря Орнат Л.І.

за участі позивача ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 25 000 грн. солідарно з обох відповідачів, мотивуючи тим, що 12 березня 2015 року відповідачів на підставі вироку суду визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. У звязку з вказаним злочином позивачу відповідачами було завдано матеріальної шкоди, яка ними відшкодована на досудовому слідстві та моральну шкоду, яку позивач оцінює в 25 000 грн. Моральна шкода полягає в тому, що через отримані травми голови та тіла позивач до цього часу перебуває в стресовому стані, переніс нервові потрясіння, страх. Після вказаних подій позивач по сьогоднішній день відчуває фізичній біль в спині та грудній клітині, погано спить ночами, змушений відробляти пропущені семінарські заняття.

В судовому засіданні позивач та його адвокат позовні вимоги підтримали з мотивів наведених в позовній заяві, просили позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі в судові засідання не зявлялись, про дату, час та місце судових засідань повідомлялись належним чином, що підтверджується конвертами, що повернулись за закінченням терміну зберігання та повідомленнями про вручення поштового відправлення. Причини неявки відповідачі суду не повідомили.

З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.

Вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 березня 2015 року (а.с.6-8), який набрав законної сили 14 квітня 2015 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнано винними у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Як встановлено вироком суду, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ідучи по вул. Вовчинецькій біля заправки «Лукойл» побачили позивача, тоді відповідач ОСОБА_3 діючи умисно, за попередньою змовою з відповідачем ОСОБА_4, застосовуючи фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоровя, нанесли позивачу удари в область голови та тіла, від чого позивач отримав тілесні ушкодження, позивач впав та втратив свідомість, а відповідачі в цей час заволоділи його майном (а.с.6-8).

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою.

Як розяснено в п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.192 року «Про практику розгляду судами цивільних справ» за позовами про відшкодування шкоди

Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими.

За змістом ст. 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за заподіяння шкоди, шкода заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, підлягає відшкодуванню особою яка заподіяла шкоду в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень вказаної статті, компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача.

Право на компенсацію моральної шкоди передбачається ст. 23 ЦК, яка надає приблизний перелік проявів моральної шкоди.

За змістом ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 3 постанови від 31 березня 1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Позивачем до матеріалів справи долучено копії медичних документів, довідку з університету про кількість пропущених занять, якими він обґрунтовує моральні страждання.

Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 5 наведеної вище постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивачем не обґрунтовано розміру моральної шкоди саме в розмірі 25 000 грн., тому суд, керуючись принципом розумності, справедливості, керуючись своїм внутрішнім переконанням, прийшов до висновку що з відповідачів солідарно слід стягнути на користь позивача 6 000 грн. моральної шкоди.

Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обовязок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Тому судові витрати по справі також слід стягнути з відповідачів на користь позивача.

На підставі викладеного, відповідно до п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1993 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», ст.ст. 23, 1166, 1167 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 61 ч. 4, 88 ЦПК України, керуючись ст. ст. 213-215, 224-226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, жителя ІНФОРМАЦІЯ_6 6 000 грн. (шість тисяч гривень) на відшкодування моральної шкоди, 1000 грн. витрат на правову допомогу та 243 грн. 60 коп. судових витрат.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Бабій О.М.