Справа № 360/2629/14 Головуючий у І інстанції Унятицький Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/4145/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 1 22.07.2015
УХВАЛА

Іменем України

22 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Голуб С.А.,

суддів: Приходька К.П., Гуля В.В.,

при секретарі Лопатюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 13 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Садового Товариства "Лужок", Управління Держземагентства у Бородянському районі Київської області, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про скасування державного акту на право власності,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року позивач пред»явив в суді названий позов в якому посилався на те, що він є власником земельної ділянки для ведення садівництва по вул. 8-ма Вишнева, 25 в садовому товаристві Лужок с.Галинка Бородянського району Київської області. Під час оформлення у 2012 році технічної документації для присвоєння його земельній ділянці кадастрового номера з'ясувалося, що відповідно до виготовлених державних актів частина збудованого ним сараю знаходиться на території земельної ділянки сусідки ОСОБА_3, а частина гаража на території ділянки ОСОБА_6 Оскільки технічна документація на приватизацію його та сусідських земельних ділянок виготовлені невірно, не відповідають фактичним розмірам їх ділянок, просив визнати недійсним та скасувати виданий відповідачці ОСОБА_3 державний акт на право власності на земельну ділянку по вулиці 9-та Вишнева, 9 буд. 24 в садовому товаристві Лужок с.Галинка Бородянського району Київської області.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області 13 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. В доводах апеляційної скарги апелянт наголошує на тому, що суд першої інстанції ухвалив рішення на підставі неналежного доказу, а саме копії державного акту на право власності на земельну ділянку на імя відповідача. Ця копія є неякісною, на ній не видно адреси земельної ділянки, а тому позивач вважає, що суд не мав приймати її до уваги. Разом із тим позивач наголошує на тому, що в матеріалах справи є інші докази, які доводять, протилежне, а саме що у відповідача відсутнє право власності на земельну ділянку площею 0,080 га по вул.. 9-та Вишнева, 9, будинок 24.

Позивач не погоджується із висновком суду першої інстанції в тому, що його (позивача) права не порушені внаслідок отримання відповідачем оспорюваного державного акту на право власності на земельну ділянку. Наголошує на тому, що з ним не погоджувались межі земельної ділянки, яка передавалась у власність відповідачу, внаслідок чого у власність відповідача передана частина земельної ділянки, якою користується позивач.

Просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги й обговоривши доводи апелянта вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 являється власником земельної ділянки площею 0,0547 га на території СТ Лужок, вул. 8-а Вишнева,б.25 Качалівської сільської ради Бородянського району виділеної для садівництва. Частина земельної ділянки позивача межує із земельною ділянкою відповідача площею 0,080 га по вулиці 9-та Вишнева, 9 буд. 24 в садовому товаристві Лужок с.Галинка Бородянського району Київської області, що підтверджується копіями Державних актів на право власності на земельну ділянку та визнається сторонами (а.с.8-9, 13).

Відповідно до ситуаційної схеми земельних ділянок (а.с.71-72) ОСОБА_2 користується земельною ділянкою в межах визначених його державним актом. Частина земельної ділянки, яка перебуває у його фактичному користуванні знаходиться поза межами його земельної ділянки визначеними Державним актом, що також визнається сторонами.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 звернувся до суду за захистом своїх прав на земельну ділянку при цьому жодних перешкод для нього як для власника земельної ділянки в межах визначених Державним актом відповідачкою не створюється .

Судова колегія погоджується із такими висновками суду виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Позивач, звертаючись до суду з позовом не вказав, яким чином порушуються його права відповідачем.

В своєму позові позивач чітко зазначив, що при виготовленні кадастрового плану земельної ділянки, яка знаходиться у його власності з 2002 року, але не мала кадастрового номеру, було виявлено, що земельна ділянка, яку він фактично займає, більша, ніж площа земельної ділянки відповідно державного акту на право власності на земельну ділянку. Крім того, збудовані ним на належній йому земельній ділянці споруди, відповідно до кадастрового плану, частково знаходяться на земельних ділянках сусідів ОСОБА_3 та ОСОБА_6 Із цього позивач робить висновок, що технічна документація на земельні ділянки як позивача так і його сусідів були виготовлені з помилками і не відповідають дійсним розміром їх земельних ділянок.

Не зазначаючи на захист яких прав він звернувся до суду, якими діями відповідач порушила права позивача і не обґрунтовуючи чому саме в такій спосіб його право може бути захищене, позивач просив суд визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку № 15.

До позовної заяви позивач додав копії державних актів на право власності на земельні ділянки ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, а також акт прийому передачі межових знаків на зберігання та акт комісії від 10.08.2014 року. При цьому копія державного акту про право власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_3 була надана саме позивачем, а в апеляційній скарзі він ставить під сумнів взагалі право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку.

Відповідно до схеми земельних ділянок, виготовлених інженером землевпорядником ОСОБА_9 вбачається, що фактичні межі земельної ділянки позивача не відповідають межам, які зазначені в державному акті на його земельну ділянку, тобто зміщені на сусідні земельні ділянки. (а.с.70,71)

Крім того, позивач оскаржуючи Державний акт на право власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_3, разом із тим не оскаржує рішення органу місцевого самоврядування, яким була затверджена технічна документація із землеустрою щодо складення державного акту на право власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не скасовують і фактично зводяться до наведення нових підстав, з яких позивач просить визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_3 і які не були предметом розгляду суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, судова колегія відхиляє апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В АЛ И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 13 травня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: