Справа № 642/1377/13-ц
Провадження № 4-с/642/17/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року суддя Ленінського районного суду м.Харкова Грінчук О.П., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця у виконавчому провадженні та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася дло суду зі скаргою на дії державного виконавця у виконавчому провадженні та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 02.06.2015 року вищеказану скарну було залишено без руху та надано термін для усунення указаних в ухвалі недоліків.

08.06.2015 року до канцелярії суду ОСОБА_1 надане клопотання на виконання ухвали суду від 02.06.2015 р.

Згідно наданих документів вбачається, що арешт, який просить скасувати заявниця, накладений на 1/3 частину квартири,яка розташована за адресою : АДРЕСА_1, яка знаходиться у власності сина заявниці - ОСОБА_2, на інші ж 2/3 частини квартири арешт не накладався.

Вивчивши матеріали скарги, поданої в порядку ст.383 ЦПК України, та додані до неї матеріали, приходжу до висновку, що у відкритті провадження за скаргою слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За змістом зазначеної норми із скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС з 9 березня 2011 року можуть звернутися лише сторони виконавчого провадження. Відповідно до частин першої, другої статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Заявниця ж не є стороною вказаного виконавчого провадження.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України 26.12.2003 N 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження": Вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості (ст. 24 ЦПК ( 1501-06 ), ст. 12 ГПК ( 1798-12 ) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних.

Пунктом 2 Постанови № 3 від 13.12.20100 року Пленуму ВАС України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дії чи бездіяльності державної виконавчої служби», передбачено, що судами необхідно враховувати, що ст. 121-2 ГПК України та ст. 383 ЦПК України від 18.03.2004 року, визнано коло осіб, які мають право оскаржувати рішення, чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень господарських та цивільних справах відповідно у порядку господарського та цивільного судочинства, а тому справи за зверненням інших осіб на рішення, дії чи бездіяльність органів виконавчої служби при виконанні зазначених судових рішень належить юрисдикції адміністративних судів.

Оскільки заявником не надано жодних доказів на підтвердження своєї правомочності на звернення зі вказаною скаргою до суду, вважаю, що у відкритті провадження за вказаною скаргою повинно бути відмовлено.

Керуючись ст.ст.72,73,385 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця у виконавчому провадженні та зобов'язання вчинити певні дії,- повернути заявнику.

Заява про апеляційне оскарження ухвали суду може бути подана протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга на ухвалу суду подаються до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд.

Суддя: