15.04.2015 Справа № 363/5493/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Підкурганного В.В.

при секретарі Слободенюк Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді Київської області цивільну справу за позовом Вишгородської міської ради до ОСОБА_1, третя особа Комунальне підприємство житлового і комунального господарства Вишгородської міської ради про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням та виселення

ВСТАНОВИВ:

у грудні 2014 року позивач звернувся до суду із названим позовом у якому просив визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житловою кімнатою № 80-2 гуртожитку № 7 по вул. Б.Хмельницького у м. Вишгороді Київської області та виселити її із зазначеного житлового приміщення та стягнути з неї судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що за зазначеною адресою відповідачка не проживає із 2012 року, фактичне місце перебування не відоме, про що, неодноразово, було складено відповідні акти.

Позивач надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності їхнього представника, відповідачка до суду, також, не зявилася, причини неявки суду не відомі, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку.

У судовому засіданні представник третьої особи позов підтримав та просив про його задоволення із викладених у ньому підстав.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного.

Так, судом встановлено, що відповідно до актів від 26 лютого 2014 року, 22 січня 2014 року, 6 листопада 2013 року, 21 червня 2012 року, 9 жовтня 2013 року, 4 вересня 2013 року, 24 липня 2013 року, 26 червня 2013 року, 22 травня 2013 року, 24 квітня 2013 року, 8 березня 2013 року, 27 лютого 2013 року, 16 січня 2013 року, 19 червня 2012 року, ОСОБА_1 в кімнаті № 80-2 по вул. Б.Хмельницького, 7 не проживає, а проживають невідомі люди.

Згідно примірнику ордеру від 27 липня 2001 року ОСОБА_1 було надано кв. 55 по вул. Б.Хмельницького у м. Вишгороді (а.с. 24).

Згідно довідки виданої КП Житлового і комунального господарства Вишгородської міської ради від 5 березня 2014 року № 39 особовий рахунок квартири АДРЕСА_1 відкрито на гр. ОСОБА_1 (а.с. 26).

З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне.

Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно статті 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Позивач, посилаючись на численні акти про не проживання ОСОБА_1, зазначає про те, що остання протягом тривалого часу не проживає у кімнаті № 80-2 в будинку № 7 по вул. Б.Хмельницького в м. Вишгороді Київської області.

Разом з тим, ордер на імя відповідачки було видано на кімнату у тому ж будинку за № 55. У позовній заяві йдеться про те, що у звязку із прийняттям рішенням виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 22 листопада 2007 року № 311 нумерація кімнат у гуртожитку по вул. Б.Хмельницького, 7.

Судом зазначається, що відповідно до статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

У статті 11 ЦПК України йдеться про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Однак, в супереч зазначеному, жодних доказів про те, що відповідачка займає кімнату за № 80-2 суду чи про те, що нумерація кімнат у гуртожитку зазнала змін - суду не надано. Тому, постає питання про підстави та правомірність фіксування адміністрацією гуртожитку фактів не проживання ОСОБА_1 у кімнаті за № 80-2 по вул. Б.Хмельницького, 7 у м. Вишгороді.

За таких обставин, судом не вбачається підстав для застосування норм, що містяться у статтях 71-72 ЖК України для визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Тому, на переконання суду, в цій частині позову слід відмовити у звязку з його необґрунтованістю та недоведеністю у судовому засіданні.

Щодо позовних вимог про виселення ОСОБА_1, судом звертається увага на те, що питання виселення осіб із гуртожитку врегульовано статтею 132 ЖК України.

Однак, позовні вимоги про виселення відповідачки із спірної, на думку позивача, кімнати гуртожитку, взагалі не підкріплені жодними аргументами та доказами, які надавали суду можливість дійти висновку про потребу виселення ОСОБА_1 із житлового приміщення. Крім того, позивачем не зазначено який саме тип виселення має бути застосовано щодо ОСОБА_1 з наданням іншого житлового приміщення чи без його надання.

Тому, й в цій частині позов, також, є таким, що не підлягає задоволенню у звязку із його необґрунтованістю та недоведеністю.

З урахуванням викладеної позиції суду, змісту статті 88 ЦПК України, не підлягає задоволенню позовна вимога про стягнення судових витрат із відповідачки на користь Вишгородської міської ради.

Керуючись статтями 209-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову Вишгородської міської ради до ОСОБА_1, третя особа Комунальне підприємство житлового і комунального господарства Вишгородської міської ради про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням та виселення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено у строки та в порядку, визначеними у статті 294 та 296 ЦПК України, відповідно.

Суддя