Справа № 462/906/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регрессу,

встановив:

ПрАТ «СК «Альфа Страхування» звернулося до суду з позовом про стягнення із ОСОБА_2 7931,52 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 12.02.2013 р. між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та ОСОБА_4 було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі полісу, за умовами якого застраховано автомобіль марки «Ніссан», номерний знак НОМЕР_1, з установленням строку дії договору до 13.02.2014 року. 30.04.2013 року між ТзДВ «СК «Гарант і Я» та ОСОБА_5 укладено договір добровільного страхування транспортного засобу, за умовами якого застраховано автомобіль марки «Шкода», номерний знак НОМЕР_2. 27.01.2014 року сталася ДТП за участю автомобіля марки «Ніссан», номерний знак НОМЕР_1, яким керував відповідач, та автомобіля марки «Шкода», номерний знак НОМЕР_2, в результаті якої був пошкоджений автомобіль марки «Шкода». Постановою Франківського районного суду м.Львова від 11.07.2014 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП. Власник пошкодженого автомобіля «Шкода» ОСОБА_5 звернулася із заявою до ТзДВ «СК «Гарант і Я» про виплату страхового відшкодування, яке 22.07.2014 року здійснило таку виплату в розмірі 7988,53 грн. У свою чергу ТзДВ «СК «Гарант і Я» звернулося до ПрAT «СК «Альфа Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу і позивач здійснив таку виплату у розмірі 7931,52 грн. Враховуючи, що відповідач не повідомив ПрAT «СК «Альфа Страхування»про ДТП у визначені строки та за відповідних умов, передбачених підпунктом 33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому у відповідності до ч.1 ст. 1191 ЦК України, ст.38 вказаного Закону ПрАТ «СК «Альфа Страхування» має право подати регресний позов до водія забезпеченого засобу, який спричинив ДТП, тому просить стягнути з відповідача вказані витрати зі сплати страхового відшкодування в розмірі 7931,52 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, покликаючись на мотиви такого, який просить задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні 16.04.2015 року проти позову заперечив, зазначивши, що 27.01.2014 року відразу після того, як сталася ДТП він зателефонував на гарячу лінію ПрAT «СК «Альфа Страхування» за номером телефону, вказаним в полісі, та повідомив про ДТП, оператор розяснив, що йому разом з власником транспортного засобу необхідно протягом трьох днів звернутися в регіональне відділення страхової компанії на вул.Пекарській, 14 у м.Львові для оформлення звернення. 29.01.2014 року він разом з власником автомобіля «Ніссан» - ОСОБА_4 прийшли у вказане відділення ПрAT «СК «Альфа Страхування», де працівники страховика, зокрема, ОСОБА_6 вислухали його пояснення про обставини ДТП, після чого він заповнив бланк повідомлення про ДТП і підписав цей документ. Вважає, що виконав вимоги закону щодо повідомлення страховика про ДТП, тому вимоги позивача є безпідставними та в задоволенні позову просить відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, посилаючись на його безпідставність. Відмітив також, що навіть за умови доведення позивачем порушення відповідачем обовязку невідкладно, але не пізніше 3-х робочих днів з дня настання ДТП письмово повідомити страховика про настання ДТП, чого ПрАТ «СК «Альфа Страхування» не зроблено, то сам по собі факт неповідомлення не може бути покладений в основу ухвалення рішення про стягнення в порядку регресу виплаченого страхового відшкодування, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків в позадоговірних зобовязаннях, про що висловлена відповідна правова позиція Верховним Судом України в постанові від 16.09.2015 року в справі № 6-284цс15. Просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін і показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.01.2014 року о 14.15 год. на перехресті вулиць Житомирська-Антоновича у м.Львові сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль «Ніссан», номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2, здійснив зіткнення з автомобілем «Шкода», номерний знак НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_7, вказані транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень.

Автомобіль «Ніссан», номерний знак НОМЕР_1, застраховано згідно договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі полісу № АЕ/2215262 від 12.02.2013 р. укладеним між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та власником вказаного автомобіля ОСОБА_4 (а.с. 5).

Транспортний засіб «Шкода», номерний знак НОМЕР_2, застраховано відповідно до договору № 031-270.01/13 добровільного страхування транспортного засобу, укладеного 30.04.2013 року між ТзДВ «СК «Гарант і Я» та власником автомобіля ОСОБА_5 (а.с.6).

Постановою Франківського районного суду м.Львова від 11.07.2014 року (а.с.7) ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,та закрито провадження справі у звязку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до вимог ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до висновку № 177 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку та ринкової вартості КТЗ від 19.06.2014 року, складеного судовим експертом ОСОБА_8, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «SKODA Fabia», номерний знак НОМЕР_2, становить 7931,52 грн. (а.с. 11).

За заявою власника автомобіля «Шкода» ОСОБА_5 22.07.2014 року ТзДВ «СК «Гарант і Я» здійснило їй виплату страхового відшкодування в розмірі 7 988,53 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 809 від 22.07.2014 р. (а.с. 15).

На підставі складеного розрахунку та страхового акту ПрАТ «СК «Альфа Страхування» 22.07.2014 року здійснило на користь ТзДВ «СК «Гарант і Я» виплату страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 7931,52 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 25877 від 05.11.2014 року (а.с. 18-20).

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на те, що відповідач з повідомленням про настання страхового випадку до страховика не звертався.

Проте, суд бере до уваги і надає віри поясненням відповідача про те, що він 27.01.2014 року відразу після настання ДТП зателефонував на гарячу лінію ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та повідомив про настання такої, а 29.01.2015 року в присутності власника автомобіля «Ніссан» у відділенні СК«Альфа Страхування» заповнив бланк повідомлення про ДТП, оскільки такі пояснення повністю підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_4, допитаного в судовому засіданні, а також в частині здійснення 27.01.2014 року телефонного дзвінка на гарячу лінію страховика листом-відповіддю ПрАТ «СК «Альфа Страхування» від 15.01.2015 року і жодним чином не спростовані позивачем.

Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обов'язків учасників ДТП, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте вказані зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

У даній справі факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами, відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Такий правовий висновок міститься у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15.

У відповідності до ч.2 ст. 214 ЦПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є безпідставними, не грунтуються на законі і до задоволення не підлягають.

Зі змісту ст.88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої постановлене рішення, тобто у даному випадку не відшкодовуються позивачу.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України,суд

вирішив:

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» до ОСОБА_2 про відшкодування 7931,52 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.