Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1505/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Бершадська О. В.
Доповідач Дьомич Л. М.
УХВАЛА

Іменем України

19.08.2015 Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Дьомич Л.М.

суддів: Єгорової С.М.; Письменного О.А.

з участю секретаря: Лазаренко-Шаповалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 звернулися в суд з позовом до публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про:

- визнання недійсним кредитний договір № 05-1-Ф від 28 березня 2008 року, укладеного між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 ( ОСОБА_2.) з моменту його укладення;

- визнання недійсним іпотечний договір від 28 березня 2008 року, укладеного між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з моменту його укладення;

- визнання недійсним договір поруки № 05-1-Ф від 28 березня 2008 року, укладеного між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_4, та ОСОБА_2, з моменту його укладення.

В обґрунтування вимог зазначено, що 28 березня 2008 року між ОСОБА_2, яка змінила прізвище на ОСОБА_2 та відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», в особі начальника відділення № 3 Кіровоградської філії ВАТ АБ « Укргазбанк» Вешневецької О.В. укладено споживчий кредитний договір № 05-1-Ф.

Згідно п. 1.1 якого Банк зобов'язався надати позичальнику кредит в сумі 30 800 доларів США на строк з 28 березня 2008 року по 27 березня 2026 року або по день, визначений в п. 3.3.11 цього Договору, із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 13,3 % річних.

Комісія за відкриття позичкового рахунку становить 1,2 % від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1, що складає 369,60 доларів США. Оплата здійснюється у національній валюті за курсом НБУ на день фактичної сплати (п. 1.2 ) .

Відповідно до п. 3.3.3 позичальник зобов'язується здійснювати повернення суми кредиту на рахунок № 25.840, відкритий у відділенні № 3 Кіровоградської філії ВАТ АБ « Укргазбанк» МФО 383073, щомісячно з 1-го по 10-е число кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту у розмірі не менше 1/216 від суми отриманого кредиту, що становить 142,59 долари США.

28 березня 2008 року в забезпечення виконання боргових зобов'язань за кредитним договором № 05-1-Ф між відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір іпотеки предметом якого є трикімнатна квартира АДРЕСА_1 та належить на праві власності іпотекодавцям і використовується ОСОБА_2, її чоловіком та двома неповнолітніми дітьми, як місце постійного проживання (п. 1.2 договору іпотеки) .

Також 28 березня 2008 року, у забезпечення виконання боргових зобов'язань за кредитним договором, між відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_4, ОСОБА_2 укладено договір поруки № 05-1-Ф.

Протягом тривалого часу позивач, не порушуючи умов договору сплачувала кошти та відсотки за користування кредитом, але стрімке підвищення курсу долара США, призвело до неможливості виконувати зобов'язання.

Подальше виконання кредитного договору на умовах, що діють на даний час є порушенням одного із принципів цивільно - правових відносин, закріплених у ст. З ЦК України - принципу справедливості. Такі обставини спонукали звернути увагу на відповідність укладених правочинів закону.

Так, вважають, що кредитний договір порушує вимоги ст. 203 ЦК України, так як у ПАТ АБ «Укргазбанк» відсутня індивідуальна ліцензія Національного банку України, яка необхідна для використання іноземної валюти, як засіб платежу при виконанні кредитного договору. Використання відповідачем доларів США, як предмету кредитування, суперечить приписам ст. 99 Конституції України, ст. 524 ЦК України, ст. З Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», ст. 35 Закону України «Про Національний банк України». Кредитний договір не містить відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту, умов, визначених п.п. 3.2, 3.4 розділу 3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування, сукупну вартість кредиту, відповідальність сторони, зобов'язанням якої є надання кредиту.

В порушення п. 2 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», банком перед укладенням правочину не надано позичальнику, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повну інформацію про умови кредитування з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживача та не вказано повної орієнтовної вартості кредиту. Банк в односторонньому порядку підвищив відсоткову ставку.

Враховуючи вищевикладене, також є недійсними договір поруки, іпотечний договір, які є похідними від кредитного договору.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 травня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 звернулися з апеляційною скаргою, в якій просять про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог. Зазначають, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно з'ясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. Оскільки не враховано ряд порушень, що є підставою для визнання правочинів недійсними, а саме: у Банка відсутня індивідуальна ліцензії для здійснення валютних операцій в іноземній валюті, ёумови договору в частині надання кредиту в доларах є несправедливими для позичальника, розрахунок боргу не відповідає існуючій заборгованості, розділ V договору містить лише права Банку та відповідальність позивача, відсоткова ставка (16,58%, ) зазначена у додатку № 1 до кредитного договору суперечить п. 1.3. даного договору, Банком не надано повної інформації щодо орієнтованої сукупної вартості кредиту з урахуванням відсоткової ставки та вартості всіх послуг.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2 та її представника, пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання про те які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що укладаючи договори позивачі діяли вільно, враховували власні інтереси, прийняли рішення про вибір контрагента та вступили з ним в договірні відносини, визначивши при цьому характер правочинів, їх умови (зміст), тобто сторонами спільно погоджено всі істотні умови. Підстав для визнання оспорюваних правочинів не дійсними, не встановлено.

Такий висновок відповідає обставинам справи, яким суд дав належну правову оцінку.

Встановлено, що 28 березня 2008 року між ОСОБА_2, яка в грудні 2012 року у зв'язку із укладенням шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_2 та відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», в особі начальника відділення № 3 Кіровоградської філії ВАТ АБ « Укргазбанк» Вешневецької О.В. укладено споживчий кредитний договір № 05-1-Ф. За умов якого Банк зобов'язався надати позичальнику кредит в сумі 30 800 доларів США на строк з 28 березня 2008 року по 27 березня 2026 року або по день, визначений в п. 3.3.11 цього Договору, із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 13,3% річних (п. 1.1) (а.с.11-14).

Згідно п. 1.2 та 3.3.3 договору комісія за відкриття позичкового рахунку складає 1,2 % від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1, що становить 369,60 доларів США. Оплата здійснюється у національній валюті за курсом НБУ на день фактичної сплати. Позичальник зобов'язується здійснювати повернення суми кредиту на рахунок № 25.840, відкритий у відділенні № 3 Кіровоградської філії ВАТ АБ « Укргазбанк» МФО 383073, щомісячно з 1-го по 10-е число кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту у розмірі не менше 1/216 від суми отриманого кредиту, що становить 142,59 доларів.

28 березня 2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 05-1-Ф між відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк», в особі директора Кіровоградської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» Нікітіної В.В. та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 укладено договір іпотеки. За п. п. 1.2 та 2.2 якого предметом іпотеки є трикімнатна квартира АДРЕСА_1 і належить іпотекодавцеві на підставі права власності та використовується як місце їх постійного проживання. Вартість предмета іпотеки визначена у цінах 2008 року і становить 44693,00 грн. (а.с.15-19).

Також 28 березня 2008 року між відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» в особі начальника відділення №3 Кіровоградської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» Вешневецької О.В. та ОСОБА_4, ОСОБА_2 укладено договір поруки № 05-1-Ф (а.с.20-21).

Пунктом 1.1 договору поруки передбачено, що поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору № 05-1-Ф від 28 березня 2008 року, згідно якого позичальнику надано кредит в сумі 30 800 доларів США на строк з 28 березня 2008 року по 27 березня 2026 року зі сплатою процентів за користування кредитом із розрахунку 13,3 % річних.

07 листопада 2014 року на адресу позивачів ПАТ АБ «Укргазбанк» направлено претензію про сплату в десятиденний термін з дня отримання даної претензії заборгованість по кредиту в сумі 21503,30 доларів США та 3691,35 грн. штрафних санкцій (а.с. 34-37). У суді першої інстанції у грудні 2014 року порушено цивільну справу за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення (а.с.72-75).

Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1, 3, 5 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно ч.1 ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для визнання оспорюваних правочинів (кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки) недійсними, оскільки на момент укладання договорів сторонами дотримано усіх вимог закону щодо їх дійсності, а саме: сторони за договорами мали необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2 ст. 203 ЦК України), їх волевиявлення було вільним і відповідало внутрішній волі (ч. 3 ст. 203 ЦК України) договори укладені у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України) і були спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними (ч. 5 ст. 203 ЦК України).

Підстава позовної вимоги а також доводи апеляційної скарги про те, що умови кредитного договору в частині надання кредиту в доларах США є несправедливими для позичальника, суперечать принципу добросовісності і у ПАТ АБ «Укргазбанк» на момент укладення договору була відсутня індивідуальна ліцензії для надання кредиту в іноземній валюті, є необґрунтованими.

Під час укладення договору у позивача була можливість передбачити зміну курсу гривні по відношенню до долара США, виходячи із динаміки зміни курсів валют з моменту введення в обіг національної валюти - гривні та можливість отримання кредиту в національній валюті. Незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена, тому, укладаючи кредитний договір в іноземній валюті, сторона приймає на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу.

Згідно умов кредитування по програмі «Іпотечний кредит» позичальника під підпис ознайомлено з умовами кредитування та розрахунком платежів для отримання кредиту на споживчі цілі під заставу нерухомості в яких міститься інформація про реальну процентну ставку та абсолютне значення подорожчання кредиту. Крім того, 21 березня 2008 року ОСОБА_2 особисто заповнено заяву на отримання кредиту саме в доларах США (а.с.64;66). Що свідчить про погодження з усіма умовами кредитного договору. Позичальник власноручно підписала заяву на отримання даного кредиту в доларах США і кредитний договір, чим підтвердила факт ознайомлення з елементами вартості кредиту, які вона повинна сплатити по договору та умовами кредитування в іноземній валюті.

Щодо відсутності індивідуальної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, то відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання. Індивідуальної ліцензії потребують операції з надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і строки таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі (п.в ч. 4.ст. 5). На сьогодні законодавець не визначив межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті.

Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитів в іноземній валюті згідно зі ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку.

На час укладення спірного договору у ВАТ АБ «Укргазбанк» діяла банківська ліцензія видана Національним Банком України в листопаді 2001 року, письмовий дозвіл Національного Банку України на право здійснення операцій визначених п.1-4 ч. ст. 47 ЗУ «Про Банки і Банківську діяльність» та додаток до нього із переліком операцій, які має право здійснювати Банк, в тому числі й операцій з валютними цінностями (а.с.69-71).

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» лише в 2011 році зобов'язано Банки здійснювати операції з валютними цінностями при наявності генеральної ліцензії отриманої у встановленому порядку. Оспорювані правочини укладені в 2008 році і на цей час ВАТ АБ «Укргазбанк» мав необхідний перелік документів (банківську ліцензію та дозвіл НБУ) для здійснення кредитування в іноземній валюті (а.с.69-71). Доводи апеляційної скарги, що Банк, порушуючи умови кредитного договору видано кредит в національній валюті - гривнях і за рахунок позивача придбано 30800 долари США, спростовуються самим кредитним договором та додатком до нього, оскільки згідно п. п.1.1. та 3.1.10 кошти видано в іноземній валюті, а саме в сумі 30800 доларів США із сплатою процентів виходячи із 13,3% річних, розмір яких збільшується на 1% в разі виникнення простроченої заборгованості

Не спростовують покладених в основу рішення суду висновків і інші доводи апеляційної скарги, зокрема, щодо невідповідності оспорюваного договору вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та відсутності передбачених законом умов про відповідальність банку. Оскільки, підписуючи договір, заяву позичальника на отримання кредиту та умови кредитування по програмі «Іпотечний кредит» позивач підтвердила, що їй в письмовій формі та в повному об'ємі надано інформацію передбачену п.2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», а саме - щодо сукупної вартості Кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, переліком та розміром всіх комісій (тарифів) Банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням Кредиту, щодо розміру щомісячних платежів та орієнтованої сукупної вартості подорожчання Кредиту, враховуючи розмір комісії (тарифів) та погодилася з всіма його умовами. Крім того , у разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону «про захист прав споживачів». Однак ні ст. 15 ні ст. 23 Закону не передбачений такий вид відповідальності як визнання недійсним договору внаслідок ненадання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію (послугу).

Тобто навіть у разі ненадання в повному обсязі вказаної інформації така обставина сама по собі не може слугувати підставою для визнання недійсним кредитного договору.

ОСОБА_2 до укладення договору надано вичерпну інформацію, передбачену Законом України «Про захист прав споживачів» щодо умов кредитування, факт підписання правочину та отримання коштів нею не оспорюється.

Також безпідставним є доводи сторони про дискримінаційні умови договору щодо можливості підвищення відсоткової ставки, оскільки договір укладено до набрання чинності ЗУ від 12.12.2008 року №661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку».

Щодо неправильного розрахунку відповідача, за яким не збігаються нараховані суми боргу умовам зобов'язання, то дана підстава також не може слугуватиме недійсності правочину і потребує оцінки при визначенні розміру заборгованості.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів констатує, що мотиви апеляційного оскарження не можуть бути підставою для скасування правильного і законного рішення суду першої інстанції, відсутні обґрунтування для визнання недійсним кредитного договору.

Договір поруки та іпотеки оспорюються виключно з посиланням на ч.2 ст. 548 ЦК України, тому дані вимоги є похідними від вимог про визнання недійсним кредитного договору, а тому також обґрунтовано не задоволений судом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 304, ст. 307, ст. 308, ст. 313, ст. 314, ст. 315, ст. 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: