Справа № 522/4427/15-ц
Провадження № 4-с/522/89/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючої судді - Кравчук Т.С.,

при секретарі - Антонецькому С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за скаргою ПАТ ЕК «Одесаобленерго» на дії державного виконавця Першого Приморського відділу ДВС ОМУЮ,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси звернулось Публічне акціонерне товариство ЕК «Одесаобленерго» зі скаргою на дії державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1, в якій просить скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачу № 2н/1522/2602/11 від 03.11.2011р., зобовязати державного виконавця першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського МУЮ ОСОБА_1 здійснити всі, передбачені Законом України Про виконавче провадження виконавчі дії.

Скаржник вважає, що державний виконавець Бахова В.І. під час винесення постанови проігнорував положення ст.ст. 11,40 Закону України Про виконавче провадження, ст.ст.102,103 ЦПК України, ст.19 Конституції України.

Представник скаржника у судове засідання надав заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності.

Представник Першого Приморського відділу ДВС ОМУЮ до судового засідання не зявився, причини неявки не повідомив, сповіщався належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

03.11.2011 р. Приморським районним судом м. Одеси було видано судовий наказ по справі № 2-н/1522/2602/11 р. про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі - 1069,70 грн. та судові витрати в розмірі - 55,50 грн. на користь ПАТ «Одесаобленерго».

Даний виконавчий документ був направлений на примусове виконання до першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 20.06.2013 р., 26.06.2013 р. було відкрито виконавче провадження, про що винесена відповідна постанова.

Державний виконавець керуючись п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження виніс постанову про повернення виконавчого документа № 2н/1522/2602/11 від 22.12.2014 р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь Південного району електричних мереж ПАТ «Одесаобленерго» заборгованості.

Згідно до статей 1 та 2 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Згідно з пунктом 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів у тому числі на підставі рішень третейського суду є виконавчими документами, які підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Відповідно до ч.І ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно п. 2.1.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 (із змінами і доповненнями), загальні права і обов'язки державних виконавців у виконавчому провадженні визначені ст. 5 Закону. Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому законом та передбачені цією Інструкцією права і обов'язки в точній відповідності до закону, не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб, роз'яснювати особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їх права та обов'язки.

При цьому, державний виконавець відповідно до статті 11 Закону, з метою захисту інтересів стягувача має право одержувати безоплатно від органів, установ, організацій посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Поряд з цим, згідно з ч.2 ст.5 Закону державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ніш строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення їх повноважень Отже, державний виконавець має право самостіно звернутись до компетентних органів щодо надання інформації, яка необхідна для проведення виконавчих дій.

Статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» визначені підстави та порядок оголошення в розшук майна боржника. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ (ч. 1 ст. 40). Розшук боржника - фізичної особи, дитини, розшук транспортних засобів боржника здійснюють органи внутрішніх справ (ч. 2 ст. 40).

Згідно з п. 4.13.6. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 № 74/5 "Про затвердження Інструкції про проведення виконавчих дій" розшук громадянина-боржника, дитини за ухвалою суду або транспортних засобів боржника за постановою державного виконавця здійснюється органами внутрішніх справ у порядку, установленому Інструкцією про порядок взаємодії органів внутрішніх справ України та органів державної виконавчої служби при примусовому виконанні рішень судів та інших органів (посадових осіб), затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства юстиції України від 25.06.2002 N 607/56/5, зареєстрованою в Мін'юсті України 27.06.2002 за № 541/6829 (із змінами та доповненнями).

Згідно із ст.11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Оскільки у добровільний строк боржником не була здійснена оплата на виконання вищезазначеного виконавчого документу, державний виконавець відділу ДВС повинен був розпочати примусове виконання судового рішення, шляхом здійснення виконавчих дій щодо накладання арешту на розрахункові рахунки боржника, оголошення розшуку іншого майна боржника. Згідно п. 5.1.1 ч.5.1 розділу 5 Інструкції «Про проведення виконавчих дій»: «Звернення стягнення на майно боржника полягає в його виявленні (шляхом надіслання запитів до органів державної податкової інспекції, банків, дорожньої автомобільної інспекції, бюро технічної інвентаризації, нотаріату тощо), описі, арешті, вилученні та примусовій реалізації.»

Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження. За результатами ознайомлення встановлено, що державний виконавець не здійснив всі можливі дії з метою виявлення майна боржника, а саме не надіслав запит до ДП «Центру державного земельного кадастру» відносно наявності або відсутності інформації щодо реєстрації за боржником прав власності на земельні ділянки; не направив запит до органів МРЕВ ДАІ, МБТІ відносно наявності рухомого та нерухомого майна. Отже, державним виконавцем не були проведенні всі дії для зясування матеріального стану боржника. Крім того, державним виконавцем проігноровано можливість звернутись до суду з поданням на заборону виїзду боржника, з метою недопущення ухилення боржника від виконання рішення суду. Також виконавцем не були зроблені запити до ПФУ та ДПС.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного суд вважає, що постановою від 22.12.2014 р. про повернення виконавчого документа стягувачеві були порушені законні інтереси ПАТ «Одесаобленерго» які були захищені судом, останні, винесені в супереч вимогам Закону України Про виконавче провадження, тому є незаконними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обгрунтованості скарги на бездіяльність чи рішення державного виконавця суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що скарга на дії державного виконавця Першого Приморського ВДВС ОМУЮ є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 201 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ПАТ ЕК «Одесаобленерго» на дії державного виконавця Першого Приморського відділу ДВС ОМУЮ - задовольнити.

Скасувати постанову від 22.12.2014 року про повернення виконавчого документу стягувачу № 2н/1522/2602/11 від 03.11.2011р.

Зобовязати державного виконавця першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського МУЮ ОСОБА_1 здійснити всі, передбачені Законом України Про виконавче провадження виконавчі дії.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м.Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня постановлення ухвали.

Суддя: 23.06.2015