Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 31 березня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 31 березня 2015 року стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_4 солідарно на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованість за кредитним договором №0 від 14 червня 2007 року в сумі 6185,85 доларів США та пеню в сумі 1989,68 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_4 солідарно на користь ПАТ "УкрСиббанк" 973,48 грн. судових витрат.

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27 квітня 2015 року заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_4 вказує, що рішення суду є незаконним та необгрунтованим в зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що суд не мав жодних правових підстав для ухвалення заочного рішення, оскільки вона не була присутня в судовому засіданні через поважні причини, так як знаходилася на лікуванні, що підтверджується довідкою, яка була надана суду разом з клопотанням про відкладення розгляду справи, а тому ухвала про залишення без задоволення її заяви про перегляд заочного рішення також постановлена з порушенням норм процесуального права.

Покликається на те, що відсутні підстави для дострокового стягнення кредитних коштів, оскільки строк виконання договору встановлений до 13.06.2017року та позивач не направляв їм вимог про дострокове повернення кредиту відповідачам. Жодними доказами не стверджуються факт направлення банком такої вимоги 17 жовтня 2014 року.

Доводить, що наданий банком розрахунок заборгованості не відповідає дійсності, так як у ньому відсутні проплати від 14 червня 2007 року в сумі 101 грн.; від 17 квітня 2009 року - 2 400 грн., від 30 березня 2009 року - 1 200 грн. та від 22 вересня 2009 року - 1 137 грн.

Крім того, позивачем невірно проведено нарахування відсотків за користування кредитом, зокрема, 10 вересня 2007 року нею сплачено 300 доларів США, сума по відсотках за користування кредитом становить: 14 668,24 х 13,5% х 28 днів : 360 днів = 154,02 долари США. Отже сума тіла кредиту має становити: 300 - 154,02 = 145,98 долари США, однак банком зараховано лише 128,91 долари США. Аналогічна ситуація і за 9 жовтня 2007 року.

Зазначає, що оскільки у відповідності до ст.1056-1 ЦК України, в редакції станом на 12 грудня 2008 року, встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, то умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Враховуючи, що договір не визначає механізму зміни процентної ставки, максимального розміру збільшення процентної ставки, ставка є фіксованою та позивач не мав права її змінювати без згоди відповідачів.

Про неправильне визначення суми боргу по кредиту свідчать і роздруківки про розмір заборгованості за червень-липень 2014 року, згідно яких сума боргу по тілу кредиту в липні 2014 року становила лише 4 832 доларів США, а відповідно до наданого позивачем розрахунку 5823,03 долара США.

Вказує, що позивачем безпідставно нараховано пеню, оскільки порушень умов договору кредиту вона не допускала, заборгованість зі сплати тіла кредиту і відсотків за користування кредитними коштами виникла внаслідок надзвичайних і непереборних умов (світової фінансової кризи, різкого скорочення доходів, звільнення з роботи, значного знецінення курсу національної валюти).

Також, існують усі правові підстави для зменшення розміру штрафних санкцій, так як порушення зобов'язання не завдало збитків кредитору.

Окрім того, відповідно до п.1.1 додаткової угоди №1 до договору остаточне погашення процентів повинно бути зроблено не пізніше дати остаточного повного повернення кредиту, тобто 13 червня 2017 року, яка ще не настала, а тому нараховувати пеню на прострочення по відсотках банк не мав право.

З наведених підстав просить ухвалу Здолбунівського районного суду від 27 квітня 2015 року та заочне рішення Здолбунівського районного суду від 31 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові заяві ПАТ "УкрСиббанк" відмовити за безпідставністю позовних вимог.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач зазначає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстави для його скасування відсутні.

Доводить, що сплачені позичальником кошти зараховані відповідно до умов укладеного кредитного договору, зокрема, сплачені в день його укладення (14.06.2007р.) 101грн.-це кошти по оплаті комісії за видачу кредиту, а кошти в сумі 2400грн., що сплачені 17.04.2009р., 1200грн., що сплачені 30.03.2009р. та 1137грн., що сплачені 22.09.2009р. перераховані за призначенням платежу вказаним ОСОБА_4, а саме: зараховані на поточний її рахунок №2100. Покликається на безпідставність доводів щодо неправильного нарахування відсотків по кредиту та зміни процентної ставки, оскільки вони суперечать умовам договору. Просить рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Відповідно до ч.3 ст.303 ЦПК України апеляційнимй суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 порушила умови кредитного договору щодо строків платежів, позичальник та поручитель ОСОБА_4 відповідають перед кредитором як солідарні боржники, договором передбачено право банку вимоги дострокового повернення кредиту при порушенні строків платежів за договором, у зв'язку з чим солідарна вимога кредитора до поручителя про дострокове повернення кредиту, процентів та сплату пені є законною.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується частково, виходячи з наступного.

Встановлено, що 14 червня 2007 року між АКІБ "УкрСиббанк", найменування якого надалі змінено на ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, за яким остання отримала кредит в іноземній валюті у розмірі 15 000 доларів США, терміном дії до 13 червня 2017 року зі сплатою 13,5% річних за користування коштами протягом перших 30 календарних днів з переглядом розміру процентної ставки відповідно до умов договору після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування (п. 1.3.1 договору). Згідно з п. 1.3.2 договору новий розмір процентної ставки може бути встановлений у разі настання будь-якої з обставин, передбачених ч. 1 п. 5.2 цього договору, а саме:

а) порушення позичальником кредитної дисципліни (зокрема, неналежного виконання умов цього договору та (або) умов договорів, за якими надано забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим договором);

б) погіршення фінансового стану позичальника, документально підтвердженого в результаті щорічного моніторингу, що проводиться банком відповідно до внутрішніх нормативних документів на підставі довідки про доходи тощо, а також даних щодо дотримання позичальником кредитної дисципліни (зокрема, своєчасного погашення заборгованості та (або) виконання інших зобов'язань позичальника за цим договором;

в) здійснення поточних коливань процентних ставок за вкладами та (або) кредитами, або зміни в грошово-кредитній політиці Національного банку України (далі - НБУ) (наприклад, девальвація курсу гривні до курсу долара США більше ніж на 5% порівняно з курсом гривні до долара США, установленого НБУ на дату укладення цього договору чи останнього/ перегляду процентної ставки; підвищення ставки за кредитами банків України у відповідній валюті (за статистикою НБУ); та (або) підвищення ставки на три відсоткові пункти за бланковими кредитами «овернайт» НБУ з дати укладення цього договору чи останнього перегляду процентної ставки.

При цьому про збільшення та встановлення нового розміру процентної ставки банк повідомляє позичальника не пізніше ніж за 14 календарних днів до дати її збільшення із зазначенням її розміру та дати початку дії шляхом надсилання поштою відповідного рекомендованого листа; такий новий розмір процентної ставки за цим договором починає застосовуватись з дати, що буде вказана в повідомленні банку до позичальника, без укладення сторонами відповідної угоди про внесення змін до цього договору.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника відповідно до п.2.1 договору між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_4 14 червня 2007 року укладено договір поруки №120929, згідно пунктів 1.1-1.4 якого поручитель солідарно із боржником відповідає перед кредитором за всіма зобов'язаннями боржника за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, пені та інших штрафних санкцій.

Відповідно до п. 2.1 договору поруки кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, унаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під «згодою поручителя» сторони розуміють візування поручителем змін до основного договору (шляхом проставлення підпису уповноваженої особи та печатки поручителя, якщо останній є юридичною особою) та (або) отримання його письмової згоди з такими змінами та (або) шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та (або) укладення поручителем додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін.

Банк з 1 липня 2008 року в односторонньому порядку збільшив процентну ставку за користування кредитними коштами (сумою основного боргу) на 2 проценти, про що повідомив письмово рекомендованим листом № 51615ДР від 14.06.2008року позичальника, а листом №54989 ДР від 14.06.2008р.- поручителя.

Згода поручителя ОСОБА_4 на внесення вказаних змін і доповнень до основного договору отримана не була, додаткова угода не укладалась.

Заборгованість позичальника ОСОБА_4 за користування кредитними коштами до 30 червня 2008 року нараховувалась за процентною ставкою в розмірі 13,5%, а після вказаної дати - 13,5%+2%.

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст.554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За змістом указаних норм матеріального права поручитель хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором.

За положеннями ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

За наведеного встановлено, що банк без згоди ОСОБА_4 збільшив розмір відсотків за користування кредитом, тобто змінив зобов'язання, забезпечене порукою, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а тому відповідно до частини першої ст.559 ЦК України порука припинилася, в звязку з чим відпали правові підстави для стягнення коштів за кредитним договором з ОСОБА_4

Разом з тим, рішення про збільшення розміру процентів прийнято банком в червні 2008 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», відповідно до якого встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку.

Відповідно до абз. 4 ч. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни.

Як зазначено вище, датою зміни розміру процентів за кредитним договором банком визначено 1 липня 2008 року. Про таку зміну банк повідомив позивача рекомендованим листом ще 14 червня 2008 року.

За наведеного, банк прийняв рішення про збільшення розміру процентів за кредитним договором відповідно до умов договору й до набрання чинності Законом, яким установлено заборону збільшення банком розміру процентів в односторонньому порядку, і про це повідомив позичальника в передбачений Законом України «Про захист прав споживачів» строк, а тому доводи скарги в цій частині не заслуговують увагу.

Банк свої зобов'язання виконав, видавши позичальнику ОСОБА_4 кошти у розмірі 15 000 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ на день укладення договору 75 750 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника, що не заперечується відповідачкою.

Відповідно до положень ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позичальник порушила свої зобов'язання за кредитним договором, у встановлені договором строки, кредитні кошти з лютого 2014 року не сплачує, з приводу чого кредитор на виконання п.6.1.2 кредитного договору направляв їй 17 жовтня 2014 року рекомендованим листом вимогу про дострокове повернення кредиту, яка отримана 31.10.2014р. (а.с.16) та не виконана.

Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 8 грудня 2014 року заборгованість ОСОБА_4 по кредитному договору становить 6185,85 доларів США, з яких тіло кредиту 5823,03 доларів США, нараховані відсотки за користування кредитом 362,82 доларів США та пеня в сумі 1989,68 грн.

Покликання скарги на те, що у розрахунку боргу відсутні проплати від 14 червня 2007 року на суму 101 грн., від 17 квітня 2009 року - 2 400 грн., від 30 березня 2009 року - 1 200 грн. та від 22 вересня 2009 року - 1 137 грн. є безпідставними, оскільки 101 грн. сплачена як комісія за видачу кредиту в день його укладення відповідно до п.1.3.5 договору, 1 200 грн. сплачені та зараховані 30 березня 2009 року за призначенням - як поповнення поточного рахунку ОСОБА_4В.(а.с.107,108), а сплата позичальником коштів 17 квітня 2009 року в сумі 2 400 грн. та 22 вересня 2009 року - 1 137 грн. жодними належними доказами в ході розгляду справи не підтверджена.

Доводи скарги щодо невірного нарахування позивачем відсотків за користування кредитом не ґрунтуються на умовах п.1.3.3, 1.3.4 кредитного договору. Так, слачені 10.09.2007р. 300 доларів США були розподілені наступним чином:128,91 доларів США на оплату основного боргу, 171,09 доларів США-на сплату нарахованих за період з 1 по 31 серпня 2007р. відсотків. Аналогічним чином зараховані 300 доларів США, що були сплачені 9.10.2007року: 135,99доларів США-направлено на тіло кредиту, 164,0199доларів США на відсотки.

Спростовуються і твердження скарги щодо невідповідності сум боргу у роздруківці та наданому розрахунку. Відповідно до довідки розрахунку заборгованості по тілу кредиту, наданому позивачем до позову залишок боргу непростроченого тіла станом на вересень 2014р. становить 4 832 доларів США та 848,03 долара США простроченого тіла, а у наданій відповідачкою роздруківці залишок боргу на цей період становить 5823,03 долара США. (а.с.20-22,103), тобто є однаковими.

Що стосується нарахування пені, то вона передбачена п.4.1 кредитного договору, а тому з моменту порушення позичальником термінів повернення кредиту, та/або процентів, та /або комісій банк правомірно нараховував її ОСОБА_4 у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу.

Підстав для зменшення пені, передбачених ч.3 ст.551 та ст.616 ЦК України не встановлено.

Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягали стягненню з ОСОБА_4 на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 973грн.48коп.

Підстав для скасування ухвали суду першої інстанції від 27 квітня 2015року не має, вона винесена з дотриманням положень ст.231 ЦПК України.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення з поручителя боргу за кредитним договором ухвалено з порушенням норм матеріального права, колегія суддів прийшла до висновку, що його в цій частині необхідно змінити, відмовивши в задоволенні позову до ОСОБА_4

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст. 316, ст.317,318,325 ЦПК України, ст.ст.551,553,554,559,616 ЦК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 31 березня 2015 року змінити, виклавши його в такій редакції:

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" в рахунок заборгованості по договору про надання споживчого кредиту №0 від 14 червня 2007 року, що утворилась станом на 8 грудня 2014 року 5 823(пять тисяч вісімсот двадцять три)долари 03центи США тіла кредиту, 362(триста шістдесят два)долари 82центи США відсотків та 1989(одну тисячу девятсот вісімдесят девять)грн.68коп пені.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" 973(девятсот сімдесят три)грн.48коп. понесених витрат по оплаті судового збору.

Публічному акціонерному товариству "УкрСиббанк" в позові до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

ОСОБА_2

ОСОБА_3