Номер провадження: 22-ц/785/5700/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Процик М.В., Мартинова К.П.,

при секретарі судового засідання Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3, яка діє від свого імені та в інтересах малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в здійсненні прав власника, вселення та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 В`ячеславівни, ОСОБА_6 про визнання договору доручення та договору дарування недійсними, -

ВСТАНОВИЛА:

12.11.2014 року до Приморського районного суду м. Одеси звернувся начальник Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_7 із поданнями про видачу дубліката виконавчого листа по справі № 1522/10241/12, про вселення ОСОБА_3 та її малолітньої дочки ОСОБА_4 в квартиру під № 46 будинку № 1 корпусу № 1 по Італійському бульвару в м. Одесі. В обґрунтування посилався на те, що в ході примусового виконання рішення суду оригінал виконавчого листа було втрачено, надав довідку про відсутність виконавчого документу (т.2, а.с.71).

12.11.2014 року до Приморського районного суду м. Одеси звернувся начальник Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_7 із поданнями про видачу дубліката виконавчого листа по справі № 1522/10241/12, про зобовязання ОСОБА_2 усунути ОСОБА_3 будь-які перешкоди у здійсненні права власності стосовно 1/4 частиною квартири № 46 будинку № 1 корпусу № 1 по Італійському бульвару в м. Одесі. В обґрунтування посилався на те, що в ході примусового виконання рішення суду оригінал виконавчого листа було втрачено, надав довідку про відсутність виконавчого документу (т.2, а.с.72).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2014 року подання начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_7 було задоволено, видано дублікати виконавчих листів (т.2, а.с.82).

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду 25.05.2015 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2014 року. В обґрунтування своїх доводів апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме на те, що відповідно до ч.1 п.2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» строк предявлення виконавчого листа до виконання сплив, а с заявою про поновлення строку начальник Першого Приморського відділу не звертався, не надано і доказів про переривання зазначеного строку. Крім того апелянт зазначає, що до подання не додано доказів в підтвердження направлення виконавчого листа до органів Державної виконавчої служби, відсутній опис вкладення до Списку №1, будь-яких доказів втрати виконавчого листа відділом виконавчої служби не надано, є також не зрозумілим ким і коли втрачений виконавчий лист. Також апелянт посилається на те, що завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків передбачених законом. Апелянт просить скасувати ухвалу від 12 грудня 2014 року та постановити нову, якою відмовити в задоволені подання (т.2, а.с.99-101).

У судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримав.

Позивач та її представник проти задоволення апеляційної скарги заперечували, звертали увагу суду на факт невиконання рішення суду протягом двох років, на порушення прав неповнолітньої дитини.

Інші учасники в судове засідання не зявились, про час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином. Згідно з ч.2 ст.305 ЦПК України неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення учасників провадження, які зявились, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2014 року залишенню без змін виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат. Таким чином, з тексту закону слід зробити висновок, що можливість видачі дубліката повязується виключно з його втратою. Згідно з п. 14.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затв. наказом Міністерства юстиції України N 512/5 від 02.04.2012 р. державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони можуть звернутися до суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, за видачею дубліката виконавчого документа.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 січня 2013 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_3, яка діє від свого імені та в інтересах малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в здійсненні прав власника, вселення. Вселено ОСОБА_3 та її малолітню дочку ОСОБА_4 в квартиру під № 46 будинку № 1 корпусу № 1 по Італійському бульвару в м. Одесі, зобовязано ОСОБА_2 усунути ОСОБА_3 будь-які перешкоди у здійсненні права власності стосовно 1/4 частиною квартири № 46 будинку № 1 корпусу № 1 по Італійському бульвару в м. Одесі та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати у сумі 107,30 гривень за сплачений судовий збір та 1500,0 гривень витрат на оплату правової допомоги (т.1, а.с.205).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 липня 2013 року було відмовлено в задоволені заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 січня 2013 року (т.1, а.с.282).

31.07.2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про видачу копії рішення та виконавчого листа (т.1, а.с.287). З копії постанови про відкриття виконавчого провадження (ВП №40393453) вбачається, що виконавче провадження було відкрито 23.10.2013 року на підставі виконавчого листа №1522/10241/12, виданого 22.08.2013 року Приморським районним судом м. Одеси, про зобовязання усунути перешкоди (т.1, а.с.295).

20.11.2013 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 січня 2013 року (т.1, а.с.289-291). Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.03.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було відхилено, заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 січня 2013 року залишено без змін (т.2, а.с.34-36).

10.04.2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про видачу оригіналів 3-х виконавчих листів, які були повернуті державним виконавцем Пономарьовим В.В. у суд в звязку з розглядом апеляційної скарги ОСОБА_2 (т.2, а.с.70).

28.03.2014 року ОСОБА_2 подала касаційну скаргу на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 січня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12.03.2014 року а також клопотання про зупинення виконання судових рішень (т.2, а.с. 39-52). Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України від 07.04.2014 року було відкрито касаційне провадження, витребувано справу та зупинено виконання судових рішень до закінчення касаційного провадження (т.2, а.с.53).

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України від 12 червня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_2 було відхилено, рішення залишено без змін (т.2, а.с.67-68). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що по іншій справі №522/14150/14ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_8, ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, припинення права власності, в порядку забезпечення позову було заборонено вчиняти будь-які дії щодо відчуження, вселення та виселення, реєстрації та зняття з реєстраційного обліку по квартири № 46 будинку № 1 корпусу № 1 по Італійському бульвару в м. Одесі (ухвала Приморського суду м.Одеси від 01.08.2014 року) (т.2, а.с.73). 22.10.2014 року вказана ухвала була скасовано ухвалою апеляційного суду Одеської області (т.2, а.с.74-75).

Відповідно до ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про повернення виконавчого документа державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний

строк у порядку, встановленому цим Законом.

З врахуванням наявних матеріалів справи колегія суддів приходить до висновку, що після видачі виконавчих листів 22.08.2013 року та відкриття виконавчих провадження 23.10.2013 року державний виконавець повинен був повернути виконавчі листи до суду у звязку з подачею боржником апеляційної скарги, але доказів повернення суду не надано.

Щодо посилань апелянта на те, що завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, то відповідно до ст.79 Закону України «Про виконавче провадження» у разі подальшого перешкоджання боржником проживанню (перебуванню) стягувача у приміщенні, в яке його вселено, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. У такому разі державний виконавець має право повторно здійснити примусове вселення стягувача та накласти на боржника штраф у подвійному розмірі відповідно до статті 89 цього Закону.

Отже з врахуванням того, що стягувач позивач та її малолітня донька ОСОБА_4 з січня 2013 року та на цей час досі не вселені у квартиру № 46 будинку № 1 корпусу № 1 по Італійському бульвару в м. Одесі, рішення суду не виконано, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність задоволення подання. При цьому слід вказати на наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно зі ст. 2 вказаного закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу". Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» Державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб (далі - рішень) відповідно до законів України. Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом. Окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню визначаються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затв. наказом Міністерства юстиції № 512/5 від 02.04.2012 р.

За встановлених обставин справи, невиконання рішення суду протягом розумного строку буде порушенням права на ефективний доступ до суду. Як зазначив Європейський суд в п. 51 рішення по справі "ОСОБА_9 проти України" (заява N 40450/04) від 15 жовтня 2009 р. (остаточне 15/01/2010) право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 р., п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Оскільки, доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження, апеляційний суд відхиляє скаргу та залишає ухвалу суду першої інстанції на підставі ст. 312 ЦПК України без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 307, 312, 315, 317, 318, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2014 року - відхилити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області А.І. Дрішлюк

ОСОБА_10

ОСОБА_11