АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/4182/15 Головуючий 1 інстанції -
Категорія: захист права власності Доповідач -Гальянова І.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого , судді: Гальянової І.Г.,

суддів: Колтунової А.І.,

Міненкової Н.О..,

за участю секретаря: Сватенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 06 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, малолітньої ОСОБА_5, в особі її законного представника ОСОБА_6 , треті особи у справі : Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Центр надання адміністративних послуг Червонозаводського району про визнання осіб такими,що втратили право користування та зняття з реєстрації,-

ВСТАНОВИЛА :

05 грудня 2015 року представник позивача звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог11.03.2015 року, просила визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2 та усунути перешкоди в користуванні ними вказаної квартири, шляхом зняття відповідачів з реєстрації за даною адресою.

В обґрунтування вказаних позовних вимог зазначила, що вказана квартира належить позивачу на праві приватної власності. Відповідно до угоди від 17.07.2014 року, укладеної між позивачем та ОСОБА_4, остання отримала від нього грошові кошти на придбання квартири на ім'я малолітньої дитини- ОСОБА_5.

Представник позивача зазначає, що відповідно до рішення виконавчого комітету Харківської міської Ради № 448 від 30.07.2014 року ОСОБА_4 було дозволено на ім'я малолітньої ОСОБА_5 укласти договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1. Укладання договору купівлі - продажу квартири відбулося 11.08.2014 року і ОСОБА_4 разом з малолітньою донькою у добровільному порядку виселилася зі спірної квартири, але не знялася з реєстрації. Посилаючись на вказані обставини та на вимоги ст. ст. 16, 319, 321, 391 Цивільного Кодексу України, Закон України «Про свободу пересування і вільне обрання місця проживання в Україні»,зазначає, що існування реєстрації ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в належній позивачу на праві власності квартирі, перешкоджають йому як власнику користуватися та розпоряджатися належним йому майном.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 06 квітня 2015 року в задоволенні зазначених позовних вимог позивачу відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача. Доводи апеляційної скарги обгрунтовує невідповідністю висновків суду обставина справи та наявним у справі доказам та зазначає, що при ухваленні рішення суд не врахував наявність укладеної між ним та відповідачем ОСОБА_4 угоди ,згідно до якої, він зобов»язувався передати їй грошові кошти на придбання для малолітньої дитини квартири, а відповідач приймала на себе зобов»язання в строк трьох місяців звільнити належну йому зазначену вище квартиру та знятись з реєстраційного обліку в цій квартирі протягом 3-х місяців , а також той факт, що на ім»я малолітньої дитини11.08.2014 року придбана квартира АДРЕСА_1 , куди відповідач з дочкою переїхали,забравши свої речі.

Відповідач та представник Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання суду апеляційної інстанції не з»явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи ( а.с. 93-94). Відповідач звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності ,заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги .

За таких обставин, судова колегія на підставі ч.2 ст. 305 ЦПК України, вважає за необхідне розглянути справу за відсутності відповідача та представника третьої особи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції з посиланням на ч.2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 405 ЦК України, виходив з того, що уг укладена між сторонами 17.07.2014 року угода призводить до звуження прав відповідачів та у зв»язку з тим, що відповідач з дитиною виселилась з зазначеної квартири позивача лише 11.08.2014 року , його вказані вимоги ,є передчасними.

Однак погодитись з таким висновком суду не можна.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено копією укладеної між позивачем та відповідачем угоди від 17.07.2014 року ,що відповідач ОСОБА_4, отримала від позивача грошові кошти на придбання квартири на ім'я малолітньої ОСОБА_5 та в тримісячний строк разом з дочкою зобов'язалася звільнити та знятися з реєстрації з належної позивачу на праві власності квартири АДРЕСА_2.

Відповідно до статті 405 ЦК України , члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як свідчать матеріали справи, рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 448 від 30.07.2014 року, ОСОБА_4, яка діє від малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, дозволено укласти на ім»я малолітньою договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та зобов»язано інформувати Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про зазначений правочин та реєстрацію малолітньої дитини за вказаною адресою у місячний термін після укладення правочину ( а.с.12).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно , Реєстру прав власності на нерухоме майно, за ОСОБА_5 11.08.2014 року зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставу договору її купівлі-продажу від 11.08.2014 року ( а.с.42).

При цьому, судом першої інстанції встановлено, що відповідач разом з малолітньою дочкою сторін виселились з належної позивачу квартири 11.08.2014 року , в день укладення договору купівлі-продажу зазначеної квартири, між тим, як свідчать матеріали справи, станом на 05.12.2014 року, на день звернення позивача до суду з зазначеним позовом, відповідач та малолітня дочка сторін значаться зареєстрованими в квартирі позивача.

Таким чином, вказані обставини справи та вимоги норм матеріального права свідчать як про наявність домовленості щодо виселення з квартири позивача та зняття з реєстрації разом з малолітньою дитиною в ній протягом трьох місяців після придбання на ім»я малолітньої дочки сторін квартири, так і про не виконання відповідачем вказаної письмової домовленості сторін щодо зняття їх з реєстраційного обліку в належній позивачу квартири, при наявності її зобов»язань, покладених на неї рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 448 від 30.07.2014 року щодо інформування Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про зазначений правочин та реєстрацію малолітньої дитини за вказаною адресою у місячний термін після укладення правочину.

Вказані обставини справи, а саме: добровільне виселення відповідача з малолітньою дочкою з квартири позивача після купівлі на ім»я дочки квартирі АДРЕСА_1, наявність письмової домовленості сторін про вчинення саме таких дій, свідчать про втрату відповідача та малолітньої дочки сторін права користування належною на праві власності квартирою позивача ( ч.2 ст. 405 ЦК України).

При цьому, зазначені обставини справи свідчать про те, що визнання малолітньої дочки сторін такою, що втратила право користування належним позивачу зазначеним житловим приміщенням , не порушує прав малолітньої дитини, оскільки на підставі зазначеної угоди сторін, дозволу виконавчого комітету Харківської міської ради на придбання дитині житла, дитина набула право власності на інше, зазначене вище житло в якому відповідач, як її законний представник зобов»язана була зареєструвати дитину ще у вересні 2014 року .

Згідно до вимог ч.1 ст. 319 , ч.1 ст. 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні його права користування та розпорядження своїм майно.

Реєстрації відповідача та малолітньої дитини сторін, яка є власником іншого житлового приміщення перешкоджають позивачу в здійсненні ним права власності щодо розпорядженням своїм майном, а тому його право власності підлягає захисту шляхом визнання відповідача та дитини сторін такими, що втратили право користування зазначеною квартирою та зняття їх з реєстрації в ній.

Суд першої інстанції на вказані обставини справи та вимоги норм матеріального права уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку щодо відсутності підстав для задоволення вказаних позовних вимог позивача.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалено судом з порушенням зазначених норм матеріального права, при невідповідності висновків суду обставинам справи та наявним у справі доказам ( пункти 3 та 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України),з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог позивача з зазначених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316, 317, 319, 218 ЦПК України , судова колегія судової палати, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргуОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 06 квітня 2015 року .

Визнати такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_2 ОСОБА_4 разом з малолітньої дочкою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 зі зняттям їх з реєстрації в зазначеній квартирі.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на рішення апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий, судя:

Судді :