Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Чернігівської районної державної лікарні ветеринарної медицини до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про усунення перешкод, зобов'язання вчинити дії; за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_9, ОСОБА_10, до Чернігівської районної державної лікарні ветеринарної медицини, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору: Новозаводська районна у

м. Чернігові рада, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про визнання права користування жилим приміщенням, за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_9, ОСОБА_10, на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від

3 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від

12 серпня 2015 року,

встановила:

У квітні 2015 року Чернігівська районна державна лікарня ветеринарної медицини звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_4 проживала у житловому будинку, що розташований АДРЕСА_1 загальною площею 60 кв. м. Даний житловий будинок перебуває на балансі позивача. 25 грудня 2014 року Чернігівською районною державною лікарнею ветеринарної медицини у присутності ОСОБА_4 було проведено обстеження даного житлового будинку, а саме квартир № № 5, 6, 7. Відповідно до акта обстеження від 25 грудня 2014 року та протоколу засідання Профспілкового комітету від 29 грудня 2014 року, ОСОБА_4 у квартирі № 7 було здійснено самочинне перепланування. Згідно із актом обстеження житлової квартири № 5 кімната загальною площею 13,6 кв. м і коридор 4,3 кв. м приєднано до квартири № 7, крім того комісією було встановлено, що стінка між квартирами № 7 та № 6 знесена і таким чином квартира № 6 та № 7 об'єднані. Оскільки документи, які підтверджують дане перепланування відсутні, ОСОБА_4 з заявою про надання дозволу на перепланування житлової квартири № 7 до відповідача не зверталась, що є порушенням ст. 100 ЖК УРСР.

Ураховуючи наведене, позивач просив зобов'язати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 усунути перешкоди в користуванні майном шляхом звільнення незаконно та самовільно зайнятих передпокою, позначеного на плані 2015 року «2», комори, позначеної на плані «3», житлову кімнату, позначену на плані «6» та коридор, позначений на плані «4», квартири АДРЕСА_2; зобов'язати ОСОБА_4 відновити первісний стан указаної квартири шляхом здійснення за її рахунок певних переобладнань.

У травні 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_9, ОСОБА_10, звернулися з зустрічним позовом, у якому просили визнати за ними права користування квартирою № 7 у житловому будинку АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивували тим, що жодного самочинного перепланування у будинку АДРЕСА_1 вони не робили, а навпаки, ними разом із іншими мешканцями було проведено повний відновлювальний ремонт вказаного будинку, який з початку

2000 року перебував у незадовільному та аварійному стані. При проведенні відновлювальних робіт було витрачено виключно власні кошти. Вказували, що балансоутримувач ніколи не виконував Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, а у 2007 році було припинено нарахування і прийняття квартплати та платежів на утримання даного житлового будинку, тобто своїм недбалим утриманням будинку допустив його руйнацію.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 3 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 12 серпня 2015 року, заявлені позови залишені без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_9, ОСОБА_10, просять скасувати ухвалені у справі судові рішення в частині відмови в задоволенні зустрічного позову, у цій частині ухвалити нове рішення, яким зустрічний позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У іншій частині судові рішення не оскаржуються, тому не перевіряються судом касаційної інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно виходив із того, що позивачами вимоги про порушення їх прав на першочергове отримання приміщення, що звільнилося в квартирі, не заявлялися. Правових підстав виникнення права користування спірними житловими приміщеннями не встановлено.

Рішення суду відповідає нормам ст. ст. 45, 54 ЖК УРСР.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_9, ОСОБА_10, відхилити, рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 3 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 12 серпня 2015 року в частині зустрічного позову залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова