Провадження № 22-ц/783/4664/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Приколоти Т.І.

при секретарі: Бадівській О.О.

за участю: ОСОБА_2, представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 14 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Ідея банк» про зобовязання до вчинення дій та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 14 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що вважає рішення незаконним та необґрунтованим через неповноту та неправильність встановлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті та витребуванні доказів, неправильного їх дослідження та оцінки, та неправильного визначення судом обставин правовідносин. Вказує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази змін в організації праці ПАТ «Ідея Банк», відомості про скорочення вакансії від 20.05.2014 року спеціаліст з повернення активів банку із заробітною платою в сумі 10 000 грн. у м. Львові, що була оприлюднена на сайті http://www/work.ua/jobs/1566329.

Просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 14 травня 2015 року і ухвалити нове рішення, яким зобовязати відповідача належно розглянути заяву позивача від 20.05.2014 року та заяву позивача від 21.06.2014 року і надати повну та обґрунтовану відповідь; визнати оголошення відповідача про вакансію недобросовісним, недостовірним, неповним та таким, що порушує принцип правомірності; зобовязати відповідача здійснити заходи із працевлаштування позивача; стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.; визнати дії відповідача, про які вказано в його листах № 031-20/103293 від 16.06.2014 року та №038-20/109272 від 09.07.2014 року: «Ваше резюме ми зберегли в нашій базі резерву і у разі відкриття підходящих для Вас вакансій повідомимо додатково», протиправними.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що 20.05.2014 року відповідачем ПАТ «Ідея Банк» було опубліковано інформацію про наявність вакансії - спеціаліст з повернення активів банку в м.Львові, яку було розміщено на сайті "Work.ua".

Про дану вакантну посаду ПАТ «Ідея Банк» 24.04.2014 року повідомлено Державну службу зайнятості шляхом подання звітності (Інформація про попит на робочу силу) (а.с. 39-40).

26.05.2014 року ОСОБА_2 на адресу ПАТ «Ідея Банк» було направлено заяву про прийняття на роботу із додаванням резюме (а.с. 3).

Згідно відповіді ПАТ «Ідея Банк» №03120/103293 від 16.06.2014 року ОСОБА_2 повідомлено про те, що вакансія «спеціаліст з повернення активів» у м.Львові вже не актуальна, а резюме збережено у базі даних (а.с. 5).

Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 21.06.2014 року ним було повторно направлено заяву на адресу ПАТ «Ідея Банк» із проханням повідомити інформацію та відомості про те, чому вищевказана вакансія вже не актуальна, та які обставини і документи стали для цього підставою, та чи розглянуто заяву про прийняття на роботу.

Згідно листа №03120/109272 від 09.07.2014 року відповідач повідомив про те, що дана вакансія на дату отримання резюме втратила свою актуальність в зв'язку із змінами в організації праці даного напрямку (а.с. 6).

Відповідно до звітності від 21.05.2014 року, поданій ПАТ «Ідея Банк» до Державного центру зайнятості, вказана лише одна вакантна посада - спеціаліст у м.Києві з окладом у 3000 гривень (43-44).

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до чинного законодавства, зокрема ст.23 ЦК України моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суд України № 4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», із змінами, передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження обставин, на які він послався, як на підставу своїх вимог.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком районного суду.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі щодо ненадання відповідачем доказів у зміні в організації праці ПАТ «Ідея Банк» та відомостей про скорочення вакансії, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позивач не уповноважений вимагати від банку документи, що стосуються організації праці чи будь-яких інших документів, якщо вони не повязані із договірними, трудовими чи будь-якими іншими відносинами, що існують між банком і позивачем і стосуються безпосередньо позивача.

Колегія суддів вважає, що районний суд надавши оцінку зібраним по справі доказам, дійшов правильного висновку про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, оскільки не було надано будь-яких належних та допустимих доказів щодо заподіяння йому відповідачем моральної шкоди, її розміру та наявності вини відповідача.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 237-1 КЗпП відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Тому покликання апелянта на ст. 237-1 КЗпП колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки ОСОБА_2 не був працівником ПАТ «Ідея банк».

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що районний суд повно та всебічно дослідив та оцінив обставини у справі, подані сторонами докази та правильно визначив характер спірних правовідносин та вірно застосував норми матеріального та процесуального закону.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення Галицького районного суду м. Львова від 14 травня 2015 року, оскільки таке ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права у відповідності до вимог ст.ст. 213-214 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 14 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

ОСОБА_4