АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду місті Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисова О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Кутц А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3ОСОБА_4 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 01 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудлайн Україна» про розірвання договорів купівлі-продажу та повернення попередньої оплати, -

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудлайн Україна» про розірвання договорів купівлі-продажу та повернення попередньої оплати задоволено.

Розірвано укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вудлайн Україна» та ОСОБА_3 договір у вигляді замовлення №22/03-1 від 22.03.2014 року.

Розірвано укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вудлайн Україна» та ОСОБА_3 договір у вигляді замовлення №24/03-1 від 24.03.2014 року.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудлайн Україна» на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 18624 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудлайн Україна» на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 243,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду 1-ї інстанції в частині стягнення судових витрат, представник позивачаОСОБА_3 ОСОБА_4 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить заочне рішення Деснянського районного суду м.Києва від 01 квітня 2015 року в частині стягнення судових витрат скасувати та ухвалити в даній частині нове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на загальну суму 365,40 грн.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що заочне рішення суду 1-ї інстанції в частині стягнення судових витрат ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що в силу вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачем 10.10.2014 року було сплачено судовий збір за подання позовної заяви в сумі 243,60 грн. та 30.01.2015 року було сплачено судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в сумі 121,80 грн. Проте, ухвалюючи рішення про повне задоволення позовних вимог ОСОБА_3, суд 1-ї інстанції, в порушення приписів ст.88 ЦПК України, не стягнув з відповідача на її користь в повному обсязі понесені нею витрати по сплаті судового збору.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудлайн Україна» в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив, а тому, колегія суддів вважає можливим слухати справу в його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 18 листопада 2014 року ОСОБА_3 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудлайн Україна» про розірвання договорів купівлі-продажу та повернення попередньої оплати.

За подання даної позовної заяви ОСОБА_3 було сплачено судовий збір в сумі 243,60 грн., що підтверджується квитанцією від 10.10.2014 року.

Під час розгляду справи в суді 1-ї інстанції, 30.01.2015 року ОСОБА_3 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з заявою про забезпечення позову.

За подання даної заяви ОСОБА_3 було сплачено судовий збір в сумі 121,80 грн., що підтверджується квитанцією від 30.01.2015 року.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02.02.2015 року ОСОБА_3 відмовлено в задоволення заяви про забезпечення позову.

01.04.2015 року Деснянським районним судом м. Києва було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудлайн Україна» про розірвання договорів купівлі-продажу та повернення попередньої оплати задоволено.

Розірвано укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вудлайн Україна» та ОСОБА_3 договір у вигляді замовлення №22/03-1 від 22.03.2014 року.

Розірвано укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вудлайн Україна» та ОСОБА_3 договір у вигляді замовлення №24/03-1 від 24.03.2014 року.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудлайн Україна» на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 18624 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудлайн Україна» на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 243,60 грн.

Оскільки в резолютивній частині повного тексту заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 01 квітня 2015 року було допущено описку, а саме: зазначено про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудлайн Україна» на користь держави судового збору в сумі 243,60 грн., то ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 08.06.2015 року в резолютивній частині повного тексту заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 01 квітня 2015 року було виправлено допущено описку та вказано «Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудлайн Україна» на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 243,60 грн.».

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 01 квітня 2015 року в частині задоволення позовних вимог щодо розірвання договору у вигляді замовлення №22/03-1 від 22.03.2014 року; розірвання договору у вигляді замовлення №24/03-1 від 24.03.2014 року та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудлайн Україна» на користь ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 18624 грн. сторонами не оскаржується, а тому колегія суддів перевіряє правильність висновків суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги.

Ухвалюючи рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудлайн Україна» на користь ОСОБА_3 судового збору в сумі 243,60 грн., суд 1-ї інстанції керувався приписами ст.88 ЦПК України та виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, за подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн., що підтверджено належними доказами, а тому понесені позивачем витрати по сплаті судового збору необхідно стягнути з відповідача.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду 1-ї інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів на в повній мірі відповідає вимогам закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Статтею 1 даного Закону встановлено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно зі ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову ставка судового збору складає 0,1 розміру мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» встановлено, що мінімальна заробітна плата з 1 січня становить 1218 гривень.

Таким чином, розмір судового збору за подання заяви про забезпечення доказів становить 121,80 грн.

З матеріалів справи вбачається, що за подання даної заяви ОСОБА_3 було сплачено судовий збір в сумі 121,80 грн., що підтверджується квитанцією від 30.01.2015 року.

За положеннями ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову судом 1-ї інстанції постановлено ухвалу від 02.02.2015 року про відмову в забезпеченні позову, оскільки позивачем не надано доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Дана ухвала, сторонами в апеляційному порядку не оскаржувалась.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За приписами ст.208 ЦПК України судові рішення викладаються у таких формах: ухвали; рішення; постанови.

Питання, пов'язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

З урахуванням даних положень закону та встановлених обставин справи, колегія суддів вважає, що оскільки за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову судом 1-ї інстанції постановлено судове рішення, а саме: ухвалу від 02.02.2015 року про відмову в забезпеченні позову, то в силу вимог ст.88 ЦПК України відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених нею витрат по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову в сумі 121,80 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом 1-ї інстанції замість стягнення з відповідача на користь позивача понесених нею витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 243,60 грн. даний судовий збір було стягнуто судом на користь держави, є необгрутованими та такими, що спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з вступної та резолютивної частини заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 01 квітня 2015 року вбачається, що судом 1-ї інстанції було проголошено «Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудлайн Україна» на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 243,60 грн.».

Поряд з цим, в резолютивній частині повного тексту заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 01 квітня 2015 року було допущено описку, а саме: зазначено про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудлайн Україна» на користь держави судового збору в сумі 243,60 грн.

У зв'язку з чим, ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 08.06.2015 року в резолютивній частині повного тексту заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 01 квітня 2015 року було виправлено допущено описку та вказано «Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудлайн Україна» на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 243,60 грн.».

За наведених обставин, правових підстав для повторного стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в сумі 243,60 грн., немає.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду 1-ї інстанції в частині стягнення судових витрат є незаконним та необґрунтованим, ухвалене судом з порушенням норм матеріального права, при неповному з'ясуванні обставини, що мають значення для справи, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд повно та об'єктивно встановив дійсні обставини справи, дослідив надані сторонами докази, дав їм вірну правову оцінку та ухвалив рішення у відповідності з вимогами матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду 1-ї інстанції також не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 01 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: