КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/2439/15-ц
Провадження № 2/552/1164/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.07.2015 року Київський районний суд м. Полтава в складі головуючого-судді: Миронець О.К., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Київського районного суду м. Полтави цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання розписки про викуп автомобіля недійсною

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_6 та просить суд визнати недійсною розписку від 07.06.2013 року щодо викупу автомобіля марки Geely, державний номерний знак НОМЕР_1, 2012 року випуску укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 з моменту її укладення та повернути автомобіль у власність відповідача ОСОБА_3. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 27.11.2002 року вона уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_3 За час спільного проживання вони за спільні кошти придбали автомобіль Geely, державний номерний знак НОМЕР_1, 2012 року випуску. 07.06.2013 року її чоловік ОСОБА_3 без її згоди уклав угоду з ОСОБА_6 у вигляді розписки щодо відчуження даного автомобіля. Відповідно до даної розписки ОСОБА_6 зобовязувався викупити автомобіль на протязі від 2-х до 3-х років. При цьому позивач посилається на норми ст.65 СК України, зазначаючи, що своєї згоди на продаж автомобіля вона не давала, даний автомобіль придбаний у шлюбу, отже є спільною сумісною власністю подружжя. Оскільки розписка є фактично договором купівлі-продажу автомобіля, який укладено без її згоди та на невигідних для неї умовах, тому вважає дану розписку недійсною з моменту її укладення.

В судове засідання позивач не зявилась, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. ЇЇ представник позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Перший відповідач ОСОБА_3 позов визнав та просив суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Його представник в судовому засіданні позов не визнав з підстав викладених в запереченнях, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження І-КЕ №089332 від 27.11.2002 року. В період перебування у шлюбі ними придбано автомобіль Geely, державний номерний знак НОМЕР_1, 2012 року випуску.

07.06.2013 року ОСОБА_6 написав розписку про те, що він бере під викуп автомобіль Geely, державний номерний знак НОМЕР_1, 2012 року випуску, який зареєстрований на імя ОСОБА_3. Оплата автомобіля передбачала розстрочку за умовами якої він зобовязується на протязі двох років виплатити 150 000 гривень, на протязі 2,5 років 155000 гривень, на протязі 3-х років 160 000 гривень на картку Приватбанку, яка видана на імя ОСОБА_3

В свою чергу в той же день ОСОБА_3 написав розписку про те, що він дає на виплату автомобіль Geely, державний номерний знак НОМЕР_1, 2012 року випуску та при проведенні повної оплати зобовязується переоформити даний автомобіль на ОСОБА_6.

Згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ САК №752250 власником автомобіля Geely, державний номерний знак НОМЕР_1, 2012 року випуску є ОСОБА_3.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_6 в повному обсязі виконав свої зобовязання щодо сплати коштів за автомобіль, а відповідач ОСОБА_3 в своє чергу не здійснив дії щодо переоформлення автомобіля на ОСОБА_6, тобто останній не набув права власності на даний автомобіль.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Підстави визнання договору недійсним, визначені статтями 203, 215 ЦК України.

Відповідно до ст. 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: 1. зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 2. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. 3. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Позивач просить визнати недійсною розписку від 07.06.2013 року щодо викупу автомобіля укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 з моменту її укладення.

Як підставу для визнання правочину недійними позивач зазначає, що дана розписка є фактично договором купівлі-продажу автомобіля, вона не давала згоди на її укладення, вона укладена не в її інтересах на невигідних для неї умовах і метою її укладення було виключення даного автомобіля із спільного майна подружжя.

За змістом даної розписки ОСОБА_6 брав на себе зобовязання по викупу автомобіля Geely, державний номерний знак НОМЕР_1, 2012 року випуску та сплату відповідних коштів, які виконав. Відповідач ОСОБА_3 свої зобовязання згідно написаної ним розписки щодо переоформлення вищевказаного автомобіля не виконав, отже на даний час автомобіль є його власністю. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що оскільки на даний час автомобіль є власністю ОСОБА_3 і зі змісту розписки не вбачається про перехід права власності на іншу особу, отже згода позивача ОСОБА_5 на оформлення розписки від 07.06.2013 року не передбачена чинним законодавством, так як дана розписка не є договором купівлі-продажу автомобіля, а підтверджує лише зобовязання, яке виникло у ОСОБА_6 щодо сплати коштів ОСОБА_3 Отже підстав, які викладені в ст.215 ЦК України щодо визнання правочинів недійсними судом не встановлено, тому позовна вимога про визнання розписки від 07.06.2013 року недійсною не підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги про повернення автомобіля Geely, державний номерний знак НОМЕР_1 у власність відповідача ОСОБА_3 суд приходить до висновку, що дана позовна вимога не може бути задоволена, оскільки відповідач ОСОБА_3 згідно свідоцтва про державну реєстрацію ТЗ є власником вищевказаного автомобіля,а інше в судовому засіданні не встановлено.

Оскільки позивачу в повному обсязі відмовлено в задоволенні позову судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.88, 213-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_5 в задоволенні її позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Миронець О.К.