У х в а л а

23 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

Лесько А.О., Хопти С.Ф.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «БТА Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року публічне акціонерне товариство «БТА Банк» (далі - ПАТ «БТА Банк») звернулось до суду з указаним позовом, в якому просило звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1, вартістю 1 268 339 грн 23 коп., що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4, шляхом набуття права власності банком у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором від 7 грудня 2006 року; припинити спільну часткову власність відповідачів на вказану квартиру та визнати на неї право власності за банком; виселити ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з указаної квартири.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 7 грудня 2006 року між відкритим акціонерним товариством «БТА Банк» (правонаступником якого є ПАТ «БТА Банк») та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір зі змінами від 7 лютого 2009 року, за умовами якого останньому надано грошові кошти у розмірі 121 тис. доларів США з кінцевим терміном повернення 7 грудня 2021 року, зі сплатою 13 % річних за користування кредитом. Того ж дня на забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, за умовами якого останні передали в іпотеку банку належну їм на праві спільної часткової власності квартиру АДРЕСА_1. Зазначало, що на 1 листопада 2012 року розмір заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором становить 168 349,59 доларів США, а також 1 787 813 грн 43 коп. штрафних санкцій. Вказувало, що 25 лютого 2013 року відповідачам та третій особі була направлена письмова вимога про усунення порушень та добровільне звільнення житлового приміщення. Відповідачі взяті на себе зобов'язання належним чином не виконують, тому банк просив позов задовольнити.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 24 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року, позов ПАТ «БТА Банк» задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_2, 2/3 частини якої належать ОСОБА_4, а 1/3 - ОСОБА_3, шляхом визнання права власності на зазначену квартиру за ПАТ «БТА Банк». Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на зазначену квартиру. Визнано за ПАТ «БТА Банк» право власності на квартиру АДРЕСА_2. Виселено ОСОБА_4 та ОСОБА_3 із зазначеної квартири.

Встановлено початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року касаційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилено, рішення судів першої та апеляційної інстанціі залишено без змін.

ОСОБА_3 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції норм ст. ст. 252, 256, 257 ЦК України.

Крім того, заявник звернувся до суду із заявою про поновлення пропущеного процесуального строку для подання заяви про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року, посилаючись на поважність причин пропуску такого строку.

Заява про поновлення строку на звернення із зазначеною заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року підлягає задоволенню, оскільки наведені у заяві доводи свідчать про поважність причин пропуску такого строку.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

На підтвердження своїх доводів заявник долучив до заяви копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353-360 Цивільного процесуального кодексу України» під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Із доданої до заяви копії ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 випливає різне визначення предмета регулювання правових норм, різні підстави та зміст позовних вимог й різні фактичні обставини у порівнянні із судовим рішенням, про перегляд якого подається заява.

Таким чином, зі змісту доданої копії ухвали не вбачається неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, тому у допуску справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_3 строк на звернення із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року.

У допуску справи за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «БТА Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта