У х в а л а

іменем україни

11 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину домоволодіння та частину земельної ділянки, виділ частки в натурі за касаційною скаргою ОСОБА_2, поданою його представником ОСОБА_3, на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати за нею та ОСОБА_2 право власності по Ѕ частині житлового будинку та по Ѕ частині земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Посилалась на те, що з 27 квітня 1996 року перебувала з ОСОБА_2 у шлюбі, який рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська розірвано. За час шлюбу ними набуто житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами АДРЕСА_1.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину житлового будинку по АДРЕСА_1, загальною площею 63,6 кв.м, з яких житлова площа становить 24,4 кв.м, допоміжна - 39,2 кв.м, площа літніх приміщень - 9,3 кв.м та який складається з: І - коридору, площею 9,3 кв.м; 1 - передпокою, площею 13,4 кв.м; 2 - кухні, площею 9,2 кв.м; 3 - кухні, площею 11,4 кв.м; 4 - кімнати, площею 6,6 кв.м; 5 - кімнати, площею 17,8 кв.м; 6 - котельні, площею 5,2 кв.м, разом із господарськими будівлями та спорудами: А - житловий будинок, пг - погріб, а - прибудова, ганок, козирок, а' - прибудова (незак.), Є - літня кухня, Ж - гараж (незак.), З - сарай (незак.), 1 - сарай (незак.), пг - погріб з входом (незак.), Л - сарай (незак.), М - убиральня, к' - колодязь, № 3 - огорожа, № 6 - ворота, № 7 - хвіртка, № 8 - огорожа, № 9 - огорожа.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину житлового будинку по АДРЕСА_1, загальною площею 63,6 кв.м, з яких житлова площа становить 24,4 кв.м, допоміжна - 39,2 кв.м, площа літніх приміщень - 9,3 кв.м та який складається: І - коридору, площею 9,3 кв.м; 1 - передпокою, площею 13,4 кв.м; 2 - кухні, площею 9,2 кв.м; 3 - кухні, площею 11,4 кв.м; 4 - кімнати, площею 6,6 кв.м; 5 - кімнати, площею 17,8 кв.м; 6 - котельні, площею 5,2 кв.м, разом із господарськими будівлями та спорудами: А - житловий будинок, пг - погріб, а - прибудова, ганок, козирок, а' - прибудова (незак.), Є - літня кухня, Ж - гараж (незак.), З - сарай (незак.), 1 - сарай (незак.), пг - погріб з входом (незак.), Л - сарай (незак.), М - убиральня, к' - колодязь, № 3 - огорожа, № 6 - ворота, № 7 - хвіртка, № 8 - огорожа, № 9 - огорожа.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2014 року змінено.

Виключено із резолютивної частини рішення перелік приміщень та господарських споруд домоволодіння по АДРЕСА_1.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив з того, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, подану його представником ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко
Судді: В.І.Амелін В.П.Гончар