РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Заліській Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, та про визначення порядку участі у вихованні дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, та про визначення порядку участі у вихованні дитини,.

Свої вимоги обґрунтував тим, що з серпня 2011 року по вересень 2014 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, згодом народився син ОСОБА_3 На час припинення спільного проживання дитина проживає разом з відповідачем.

Вказував, що відповідач чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною та участі в її вихованні, а тому просив зобов'язати відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні та участі у вихованні сина, встановити порядок участі батька у вихованні дитини за графіком: в понеділок та четвер одного тижня і у вівторок та п'ятницю наступного тижня з 10-00 год. до 20-00 год., а також встановити право проведення відпустки разом з сином наодинці на два тижні, щороку, в межах України, або за погодженням з матір'ю дитини - за її межами.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року позов задоволено частково.

Усунуто перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з сином ОСОБА_3, зобов'язавши матір дитини ОСОБА_2 забезпечити батьку систематичні побачення з сином в час визначений судом.

Визначеночас участі ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_3: до 01.09.2015 - кожну середу і п'ятницю з 10 год. до 13 год. в присутності матері; з 01.09.2015 - кожну суботу і неділю з 10 год. до 13 год., в присутності матері. В задоволенні решти вимог позову відмовлено.

Справа № 759/22406/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/12398/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Сенько М.Ф. Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В. .
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Апелянт зазначив, що суд першої інстанції необґрунтовано вирішив надати позивачу шість годин на тиждень для спілкування з дитиною без права провести відпустку разом із сином.

Вказував, що твердження про зловживання позивача алкогольними напоями жодним чином не доведене, а відповідачем не надано доказів на підтвердження цього.

Крім того, наголосив, що суд не вказав яким чином повинно виконуватися рішення суду, а саме в які години відбуватиметься спілкування з дитиною. Звернув також увагу, що суд проігнорував позовну вимогу щодо надання права на проведення відпустки позивача разом із дитиною.

Враховуючи наведене, просив рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач та його представник просили апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній підстав.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила її відхилити з огляду на її безпідставність.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, з серпня 2011 року по вересень 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, під час якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 (а.с.12). Після припинення спільного проживання, дитина проживає разом з відповідачем.

23.10.2014 ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з пропозицією щодо укладення договору про визначення порядку участі у вихованні дитини (а.с.13). Відповіді на дане звернення відповідач не надала.

13.11.2014 позивач подав до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації заяву про припинення порушення батьківських прав (а.с. 15-16).

Відповідно до висновку комісії від 31.03.2015 №107-2201/40 Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація, як орган опіки і піклування, рекомендувала визначити такі способи участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином: перший та третій тиждень місяця понеділок та четвер з 16 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., другий та четвертий тиждень місяця вівторок та п'ятниця з 16 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., два тижні влітку (а.с. 43-44).

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.

Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 частково, суд виходив з того, що батьки мають забезпечити розумний порядок дня дитини, виходячи з її віку, фізіологічних особливостей та потреб. Так, судом зроблено висновок, про визначення часу участі ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_3: до 01.09.2015 - кожну середу і п'ятницю з 10 год. до 13 год. в присутності матері; з 01.09.2015 - кожну суботу і неділю з 10 год. до 13 год., в присутності матері.

Колегія суддів з даним висновком суду першої інстанції не погоджується, оскільки суд вважав, що необхідно керуватися, в першу чергу, максимальним забезпеченням інтересів дитини та її віковими особливостями, але в чому саме полягає це забезпечення інтересів в оскаржуваному рішенні не зазначив та не мотивував, в той час як в матеріалах справи міститься висновок Органу опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, відповідно до якого рекомендовано визначити способи участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином: перший та третій тиждень місяця понеділок та четвер з 16 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., другий та четвертий тиждень місяця вівторок та п'ятниця з 16 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.

Положеннями ч. 6 ст. 19 СК України передбачено, що суд може не погодитись із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Оскільки обставин, які б могли свідчити про необгрунтованість висновку органу опіки та піклування від 31.03.2015 судом не встановлено, є доцільним використати рекомендації вказаного висновку при вирішенні даного спору.

Крім того, під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду про обов'язкову присутність матері на побаченнях батька з дитиною, з огляду на те, що підставою для такого висновку слугували твердження відповідача та покази свідка ОСОБА_6 щодо схильності позивача до зловживання алкогольними напоями. Однак, колегія суддів надає оцінку тому, що допустимих та належних доказів таким твердженням суду не надано, а до пояснень свідка ОСОБА_6 ставиться критично, оскільки свідок є матір'ю відповідача.

Також слід зазначити, що ОСОБА_1 за місцем роботи характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою від 18.02.2015, наданою з місця роботи (а.с. 57).

Разом із тим, з урахуванням пояснень позивача в ході розгляду справи щодо обставин його особистого режиму роботи, та враховуючи висновок органу опіки та піклування, колегія суддів вважає можливим частково задовольнити апеляційну скаргу в частині визначення часу спілкування і виховання позивачем малолітнього сина.

Також заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованої відмови у задоволенні позовної вимоги про проведення спільного відпочинку батька з дитиною, оскільки така вимога відхилена судом без жодної мотивації.

Згідно з ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи наведені вище правові норми та, виходячи з необхідності забезпечення інтересів дитини, з метою систематичного оздоровлення дитини колегія суддів, вважає за доцільне визначити і порядок спільного відпочинку позивача з сином тривалістю два тижні протягом року. При цьому, слід звернути увагу, що умови такого відпочинку мають бути визначені батьками спільно з урахуванням інтересів дитини, стану її здоров'я, потреб для повноцінного розвитку дитини відповідного віку, а не інтересів кожного з батьків.

Таким чином, колегія судді вважає, що суд першої інстанції належним чином не перевірив обставини, на які вказував позивач при зверненні до суду з позовом, а відтак рішення суду є незаконним та необґрунтованим.

Відповідно до положень ст. 309 ЦПК України, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, та про визначення порядку участі у вихованні дитини задовольнити частково.

Встановити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановивши побачення в перший та третій тиждень місяця понеділок та четвер з 16 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., другий та четвертий тиждень місяця вівторок та п'ятниця з 16 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., а також спільний відпочинок тривалістю два тижні протягом року.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Г.В. Крижанівська

Судді: В.А. Шебуєва

М.І. Оніщук