Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.08.2015 Справа №607/5045/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Герчаківської О.Я.,

з участю секретаря Субчак Г.Я.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Реєстраційна служба Тернопільського міського управління юстиції, АКІБ «УкрСиббанк» в особі відділення №80 АКІБ «УкрСиббанк» м.Тернопіль, про поділ майна спільної сумісної власності подружжя, внесення змін в кредитний та іпотечний договори, укладені 05 жовтня 2005 року, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Реєстраційна служба Тернопільського міського управління юстиції, АКІБ «УкрСиббанк» в особі відділення №80 АКІБ «УкрСиббанк» м.Тернопіль, про поділ спільної сумісної власності подружжя, внесення змін в кредитний та іпотечний договори, укладені 05 жовтня 2005 року. В обґрунтування позовних вимог зазначила про те, що 20 липня 2002 року вона уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 У даному шлюбі в них народилося двоє дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Оскільки на момент утворення сім'ї не було умов для нормального існування 26 березня 2003 році за гроші батьків сторін та частково сторін ними була придбана однокімнатна квартира по АДРЕСА_1, ( за 11 500 дол. США) у громадянки ОСОБА_6, пре що був оформлений договір купівлі-продажу, зареєстрований в реєстрі за № 8531, у приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Білецької Н.І. Для зайняття підприємницькою діяльністю та ведення бізнесу було придбано автомобіль «Форд-Сиєра», який був потім проданий і придбаний автомобіль «ЗАЗ-Таврія» вартістю 17 000 грн. В 2008 році для проведення власного бізнесу сторони придбали «Заз-Таврія» пікап за 9 тис. грн. Була утворена бізнес структура, так як чоловік оформився як приватний підприємець, а позивач працювала в нього. На утвореному підприємстві працювало 24 людини. Для організації роботи були придбані меблі: 7 штук крісел на загальну вартість 2100 грн.; крісло директора вартістю 2800 грн.; крісло менеджера вартістю 1800 грн.; ноутбук вартістю 3000 грн.; 4 штуки персональних комп'ютерів на загальну суму 12000 грн.; принтер-ксерокс-факс вартістю 4000 грн., всього на суму біля 30000 грн. В 2006-2007 році в кредит були придбані для квартири м'яка частина, спальня, кухня, загальною вартістю близько 10 тис грн. Велика частина коштів була вкладена в сімейний бізнес, а оскільки народилося двоє дітей та виникла потреба в розширенні житлової площі, подружжя продало однокімнатну квартиру за вищевказаною адресою батькам за 25 000 дол. США. Так як коштів для придбання нової квартири не вистачало, відповідач отримав кредит в АКІБ «УкрСиббанку» у м.Тернопіль. Так, відповідно до кредитного договору, укладеного між фізичною особою ОСОБА_2 та начальником відділення АКІБ «УкрСиббанку» ОСОБА_8 у м.Тернополі був укладений кредитний договір з цільовим призначенням - придбання квартири на суму 24 тисячі дол. США, з терміном погашення до 05 жовтня 2026 року. Цього ж числа, для забезпечення виконання умов зазначеного вище договору з позивачем був укладений договір поруки, відповідно до п. 1.3 якого Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і позичальник, зокрема за повернення основної суми заборгованості, відсотків за користування кредиту, за сплату пені та інших штрафних санкцій, обумовлених у вищевказаному кредитному договорі. На отримані від батьків позивача гроші від продажу їм квартири, а також кредитні кошти, 05 жовтня 2005 року сторони придбали за 202 тис грн. у ОСОБА_9 трикімнатну квартиру на 4-му поверсі 10 поверхового буди загальною площею 64,3 кв. м. по АДРЕСА_2. Залишки коштів 9 тис. дол. США та інші зароблені спільно зі позивачем гроші були вкладені у розвиток бізнесу. Оскільки відповідач мав два кредити і був великий ризик їх неповернення та накладення арештів з боку податкової служби і виконавчої служби, то придбаний відповідачем за 14 тисяч дол. США бус Volksvagen, д.н.з. НОМЕР_1, який використовувався ОСОБА_2 для перевозки товару, був оформлений на його маму - ОСОБА_10 В подальшому, 20 серпня 2013 року відповідач зняв бус з обліку і продав його. Позивачу та дітям не було повернуто жодної копійки. ОСОБА_2 розпродав все майно фірми, при цьому відповідач з цього не отримала нічого, хоча воно було придбано за сімейні кошти. 26 березня 2008 року відповідачем для купівлі земельної ділянки для індивідуального будівництва був оформлений кредит у АТ «Ерсте Банк». Оскільки у ОСОБА_2 вже були діючи кредити, він оформив кредит на свого батька ОСОБА_11 на загальну суму 17,500 дол. США. За зазначені кошти була придбана земельна ділянка у АДРЕСА_3 розміром 0,25 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку. При цьому відповідач оформився по кредиту поручителем, але кошти і оплату кредиту в сумі більш ніж 350 дол. США щомісячно ним забиралися з сімейного бюджету. У зв'язку з регулярними скандалами, сварками та бійками в сім'ї 29 жовтня 2009 року Тернопільським міськрайонним судом шлюб сторін був розірваний. З моменту розірвання шлюбу 29 жовтня 2009 року, відповідач самоусунувся і перестав сплачувати за оформлений на нього іпотечний кредит, що загрожує примусовому виселенню позивача з квартири, в якій вона проживає разом з дітьми. З 2012 року ОСОБА_2 не надає жодної грошової допомоги, не сплачує аліментів, комунальних та інші платежів, не надає належної фінансової допомоги по забезпеченню виховання та навчання дітей. На підставі викладеного позивач просить суд провести поділ майна спільної сумісної власності та визнати за ОСОБА_1 право власності на 4/5 частини трьохкімнатної квартири загальною площею 64,3 кв. м. по АДРЕСА_2; визнати за ОСОБА_2 право власності на 4/5 частини трьохкімнатної квартири загальною площею 64,3 кв. м. по АДРЕСА_2; визнати ОСОБА_3 іпотекодавцем за договором іпотеки від 10 жовтня 2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк».

23 червня 2015 року позивач подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила провести поділ майна спільної сумісної власності від 20 липня 2002 року по 29 жовтня 2009 року; визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на квартиру по АДРЕСА_2 загальною площею 64,3 кв. м.; визнати позивача ОСОБА_1 іпотекодавцем за договором іпотеки від 05 жовтня 2005 року, укладеним між ОСОБА_2 та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк»; прийняти рішення про внесення змін в кредитний та іпотечний договори, укладені 05 жовтня 2005 року між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк»; визнати за ОСОБА_1 оплати за кредитним договором з часу від 19 березня 2012 року по день подання уточнень до позовної заяви; відповідачу виділити наступне майно: кошти на земельну ділянку, яку оплачував в шлюбі з 14 квітня 2008 року по 29 жовтня 2009 року щомісячно 350 дол. США (приблизно 6650 дол. США), автомобіль «Славута» - 17000 грн. (3,2 тис. дол. США), автомобіль ЗАЗ-Таврія пікап за 9 тис. грн. (1,8 тис. дол. США), автомобіль Бус Wolsvagen LT 35 №ВО 7340 АР за 14 тис. дол. США; офісні меблі - 7000 грн.; 7 штук (300 грн.) крісел - 2100 грн., крісло директора - 2800 грн., крісло менеджера - 1800 грн., ноутбук - 3000 грн., 4 штуки ПК - на загальну суму 12000 грн., принтер-ксерокс-сканер вартістю 4000 грн., а всього на суму біля 30 тис. грн. (приблизно 6 тис. дол. США).

Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, просив суд відмовити у його задоволенні.

Представники третіх осіб - Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, АКІБ «УкрСиббанк» в особі відділення №80 АКІБ «УкрСиббанк» м.Тернопіль в судове засідання не з'явилися з невідомої на те суду причини, хоча про день та час слухання справи повідомлялася належним чином. Будь-які відомості про неможливість останніх прибути в судове засідання в матеріалах справи відсутні, а тому суд вважає, що їх чергова неявка не перешкоджає розгляду справи, про що не заперечили сторони.

Суд, заслухавши позивача, відповідача, ознайомившись із матеріалами цивільної справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до змісту ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ст.69 СК України).

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1ст.57 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.58 ЦПК України).

Як встановлено в судовому засіданні, 20 липня 2002 року сторони зареєстрували шлюб.

Згідно договору купівлі продажу квартири від 26 вересня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Білецькою Н.А., ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_2 купив однокімнатну квартиру НОМЕР_2, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1

Як вбачається із кредитного договору №80/40 від 05 жовтня 2005 року, АКІБ «УкрСиббанк» надав ОСОБА_2 кредит в іноземній валюті в сумі 24000 доларів США 00 центів на купівлю трьохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2

Поручителем по даному кредитному договору виступила дружина позичальника - ОСОБА_3, що підтверджується договором поруки №1 від 05 жовтня 2005 року.

Для забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту №80/40 від 05 жовтня 2005 року було укладено договір іпотеки, посвідчений 05 жовтня 2005 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Костецьким Ю.Г. згідно даного договору ОСОБА_2 передав в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» квартиру НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_2.

05 жовтня 2005 року ОСОБА_2 купив у ОСОБА_15 квартиру НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_2, про що свідчить договір купівлі-продажу квартири від 05 жовтня 2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Костецьким Ю.Г.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 жовтня 2009 року розірвано шлюб муж ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Як вбачається із відповіді Великоходачківської сільської ради Козівського району Тернопільської області №62 від 06 лютого 2015 року, ОСОБА_11 в АДРЕСА_3 належить земельна ділянка площею 0,25 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку. Підстава - Державний акт на право власності НОМЕР_4.

Як слідує з листа Управління Державтоінспекції Цент ДАІ №6101 УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_10 належить фургон маловантажний Volksvagen LT, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_1.

З урахуванням вищенаведеного, суд не вбачає підстав для поділу майна подружжя (кошти на земельну ділянку, яку ОСОБА_2 оплачував в шлюбі з 14 квітня 2008 року по 29 жовтня 2009 року, щомісячно 350 дол. США (приблизно 6650 дол. США), автомобіль «Славута» - 17000 грн. (3,2 тис. дол. США), автомобіль ЗАЗ-Таврія пікап за 9 тис. грн. (1,8 тис. дол. США), автомобіль Бус Wolsvagen LT 35 №ВО 7340 АР за 14 тис. дол. США; офісні меблі - 7000 грн.; 7 штук (300 грн.) крісел - 2100 грн., крісло директора - 2800 грн., крісло менеджера - 1800 грн., ноутбук - 3000 грн., 4 штуки ПК - на загальну суму 12000 грн., принтер-ксерокс-сканер вартістю 4000 грн., а всього на суму біля 30 тис. грн. (приблизно 6 тис. дол. США)), оскільки обставин, які б вказували на наявність такого майна чи підтверджували факт придбання його сторонами за час перебування у зареєстрованому шлюбі за наслідками розгляду справи не встановлено.

В силу принципу безпосередності судового розгляду (ст.160 ЦПК України) рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення.

Належних доказів того, що під час перебування у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 набула майно, яке є об'єктом спільної сумісної власності подружжя суду не представлено, а тому у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Щодо вимог позивача про визнання за нею права власності на квартиру по АДРЕСА_2 загальною площею 64,3 кв. м.; визнання позивача ОСОБА_1 іпотекодавцем за договором іпотеки від 05 жовтня 2005 року, укладеним між ОСОБА_2 та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк»; прийняття рішення про внесення змін в кредитний та іпотечний договори, укладені 05 жовтня 2005 року між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк»; визнання за ОСОБА_1 оплати за кредитним договором з часу від 19 березня 2012 року по день подання уточнень до позовної заяви, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 є поручителем по кредитному договору №80/40 від 05 жовтня 2005 року, який укладено між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, який отримав кредит в іноземній валюті в сумі 24000 доларів США 00 центів на купівлю трьохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2

У квартирі за вищевказаною адресою проживає позивач разом із двома дітьми, яка виконує зобов'язання за вказаним вище кредитним договором, як поручитель, що сторони визнали в судовому засіданні, однак доказів на підтвердження цих обставин ОСОБА_1 не подано.

Порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.1 ст.554 ЦК України).

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч.1, 2 ст.553 ЦК України).

Згідно із частиною першою ст.651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (ч.1 ст.653 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Проаналізувавши вказані вище норми закону, суд робить висновок про те, що внесення змін в кредитний та іпотечний договори, укладені 05 жовтня 2005 року між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк», можуть мати місце лише за згодою сторін. ОСОБА_1 не є стороною вказаних правочинів, остання виконує свої зобов'язання в межах укладеного договору поруки, а тому суд вважає її неналежним позивачем щодо позовних вимог в цій частині та відмовляє в їх задоволенні.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 57, 60, 160, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Реєстраційна служба Тернопільського міського управління юстиції, АКІБ «УкрСиббанк» в особі відділення №80 АКІБ «УкрСиббанк» м.Тернопіль, про поділ майна спільної сумісної власності подружжя, внесення змін в кредитний та іпотечний договори, укладені 05 жовтня 2005 року, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча О.Герчаківська