У х в а л а

іменем україни

18 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Карпенко С.О., Савченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», поданою його представником Шулікою Аліною Володимирівною, на заочне рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 11 грудня 2013 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 19 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 жовтня 2007 року між закритим акціонерним товариством «ПриватБанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ПриватБанк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у сумі 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою 36% на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг і правилами користування платіжною картою складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов укладеного кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 30 березня 2013 року утворилась заборгованість у сумі 33 075,43 грн, з якої 10 208,06 грн - заборгованість за кредитом, 16 257,49 грн - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 4 796,76 грн - заборгованість з комісії за користування кредитом, 250 грн - штраф (фіксована частина) та 1 563,12 грн - штраф (відсоткова частина), позивач просив позов задовольнити.

Заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 11 грудня 2013 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 14 760,28 грн.

У іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 19 березня 2014 року рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 11 грудня 2013 року змінено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 16 198,59 грн.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати заочне рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 11 грудня 2013 року і рішення апеляційного суду Запорізької області від 19 березня 2014 року в частині, у якій у позові відмовлено, і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що 25 жовтня 2007 року між закритим акціонерним товариством «ПриватБанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ПриватБанк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у сумі 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою 36% на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти.

Встановлений кредитний ліміт неодноразово банк збільшував і остаточно 26 вересня 2008 року його збільшено до 10 000 грн.

Відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконувала, тому станом на 30 березня 2013 року утворилась заборгованість у сумі 33 075,43 грн, з якої 10 208,06 грн - заборгованість за кредитом, 16 257,49 грн - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 4 796,76 грн - заборгованість з комісії за користування кредитом, 250 грн - штраф (фіксована частина) та 1 563,12 грн - штраф (відсоткова частина).

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення комісії, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що відповідач не була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, якими передбачено порядок нарахування комісії, і які, за доводами позивача, є невід'ємною частиною кредитного договору.

Задовольняючи позов у частині стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, суд першої інстанції виходив із того, що умовами кредитного договору не передбачено нарахування додаткових процентів за користування кредитом, окрім 36% річних (4 358,59 грн).

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, суд апеляційної інстанції виходив з того, що за умовами кредитного договору, які зазначені в Заяві до банку, боржник сплачує банку 3% на місяць, що фактично відповідає 36% річних, і складає 4 981,08 грн, які підлягають стягненню з відповідача.

Разом з цим, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення штрафу, суд апеляційної інстанції виходив того, що розмір заборгованості за кредитним договором становить 10 208 грн, заборгованість зі сплати процентів становить 4 981,08 грн, а всього заборгованість за кредитним договором становить 15 189, 14 грн, тому штраф становить 1 009,45 грн (250 грн+795,45 грн (5% від 15 189,14 грн)) (п.8.6 Умов).

З такими висновками судів повністю погодитися не можна.

Відповідно до вимог ст. ст. 526 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843595/ed_2014_02_11/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 530 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843599/ed_2014_02_11/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 610 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843682/ed_2014_02_11/pravo1/T030435.html?pravo=1>, ч. 1 ст. 612 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843684/ed_2014_02_11/pravo1/T030435.html?pravo=1> зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844146/ed_2014_02_11/pravo1/T030435.html?pravo=1> за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843699/ed_2014_02_11/pravo1/T030435.html?pravo=1>). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843707/ed_2014_02_11/pravo1/T030435.html?pravo=1>).

З врахуванням наведеного, вказаний вище кредитний договір складається із заяви позичальника ОСОБА_3, Умов та правил надання банківських послуг. Банком запропоновано позичальникові саме такі умови кредитного договору і ОСОБА_3 з ними погодилася шляхом підписання відповідної заяви позичальника.

У апеляційній скарзі заявник зазначав, що порядок нарахування та сплати процентів за користування кредитом, комісії та штрафних санкцій за договором врегульовано п. п. 4.4, 6.5, 9.6 Умов та правил надання банківських послуг, затвердженими наказом банку від 23 серпня 2006 року № с-169, які є невід'ємною частиною кредитного договору. Розрахунок заборгованості відповідач не заперечував На зазначені обставини позивач звертав увагу апеляційного суду в апеляційній скарзі.

Апеляційний суд, у порушення вимог ст. 303 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2094/ed_2014_02_23/pravo1/T041618.html?pravo=1>, належним чином законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції щодо нарахування боргу зі сплати процентів за користування кредитом, комісії та відповідно штрафних санкцій не перевірив, доводів позивача, викладених у апеляційній скарзі щодо розміру кредитної заборгованості в цілому, не спростував.

Невиконання судом апеляційної інстанції норм процесуального права унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що є підставою для скасування рішення суду апеляційної інстанції та направлення справи на новий розгляд до цього суду, як передбачено ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», подану його представником Шулікою Аліною Володимирівною,задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 19 березня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П.Касьян
Судді: В.І.Амелін В.П.Гончар С.О.Карпенко В.О.Савченко