Єдиний унікальний номер 243/7652/14-ц Номер провадження 22-ц/775/434/2015
Головуючий у 1 інстанції: Мінаєв І.М. Єдиний унікальний номер 243/7652/15-ц
Суддя - доповідач: Краснощокова Н.С. Номер провадження 22-ц/775/434/2015 Категорія: 25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 серпня 2015 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді: Краснощокової Н.С.

суддів: Новосьолової Г.Г., Новосядлої В.М.

при секретарі: Зілаковій Я.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Артемівську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16 червня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», третя особа публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» про захист прав споживачів, стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16 червня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі. Посилається на те, що рішення ухвалене на підставі недоведених обставин, які суд вважав встановленими та з порушенням норм процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що суд, відмовляючи у задоволенні позову виходив із того, що вона надала суперечливу інформацію про факт настання заявленого випадку та відомості, які не відповідають дійсності по фактах, що стосуються випадку і його обставин, а також , що вона є неналежним позивачем у справі в частині вимог, які стосуються стягнення страхового відшкодування на користь ПАТ «ВТБ Банк». При цьому суд не прийняв до уваги надані нею та її представником пояснення, письмові докази, пояснення свідка про факт настання заявленого випадку. Натомість суд прийняв як доказ наданий представником відповідача аудіо запис телефонної розмови від 11.07.2014р., який був досліджений в судовому засіданні з порушенням ст.ст. 186, 188 ЦПК України, бо запис телефонних розмов у відкритому судовому засіданні може бути оголошений лише за згодою осіб, визначених ЦК України. Відповідно до ст. 306 ЦК України фізична особа має право на таємницю телефонних розмов, вона жодної згоди на оголошення телефонної розмови в судовому засіданні не надавала. Крім того, не з'ясовано, чи дійсно голос на запису належить дійсно їй. Вона не заперечує, що телефонувала страховику, але доказів того, що запис не змонтовано, не надано. Висновок суду про невідповідність її повідомлень про час, протягом якого вона не перебувала у м. Слов'янську зроблений також на підставі аудіо запису телефонної розмови, однак, суд не звернув увагу на те, що її свідчення про час викрадення автомобіля є незмінними, вона дізналась про викрадення автомобіля 11.07.2014р. і одразу повідомила про це. Час, протягом якого вона не перебувала у м. Слов'янську не є обставиною, яка має значення для справи. Суд зазначив, що у первинній розмові з оператором вона повідомила про те, що автомобіль знаходився в гаражі будинку, а документи та ключі від замку запалювання та протиугінного пристрою залишились в салоні автомобіля. Однак, в аудіо запису розмови такої відповіді немає. Також з прослуханої розмови вбачається, що жінка чула оператора дуже погано і на деякі питання відповідала навмання чи надавала відповіді на попередні запитання. Суд безпідставно відмовив їй у залученні довідки про її хворобу, оскільки вона подана після початку розгляду справи по суті, натомість подані представником відповідача письмові докази долучив до справи без з'ясування думки інших учасників процесу. Неправильний висновок суду про те, що вона являється неналежним позивачем, вона повідомляла банк про настання події викрадення страхового майна, банк був залучений третьою особою у цій справі, представник банку до суду не з'явився, що вона розцінює як відмову від права, наданого договором. Крім того, суд не мотивував, чому він визнав, що банк такої відмови не надавав, не зазначив, які вимоги законодавець передбачає для надання такої відмови, у письмовій формі чи у іншій. Натомість вона продовжує виконувати перед банком умови кредитного договору, тому банк може ігнорувати своє право на звернення до суду, оскільки кошти отримує.

В засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції прийняв участь представник відповідача Деревецький В.В., який заперечував проти скарги та просив рішення залишити без зміни. Позивачка в засідання апеляційного суду не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена, що підтверджено отриманою нею особисто 7 серпня 2015р. телефонограмою.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд обґрунтовано виходив із встановлених у справі фактичних обставин та вимог діючого законодавства.

Так, із справи вбачається, що 18 грудня 2013р. між позивачкою та відповідачем був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту - належного позивачці автомобіля НОМЕР_1, до страхових ризиків віднесено викрадення транспортного засобу під час його знаходження в будь - якому місці в будь - який час.

Автомобіль був придбаний позивачкою за кошти, отримані від ПАТ «ВТБ БАНК» на підставі кредитного договору від 18 грудня 2013р., тому у договорі добровільного страхування наземного транспорту вигодонабувачем визначено ПАТ «ВТБ БАНК».

11 липня 2014р. позивачка телефоном повідомила страховика про викрадення автомобіля.

31 липня 2014р. позивачка звернулась із заявою до відповідача, у якій повідомила про настання страхового випадку - викрадення автомобіля та просила провести виплату страхової суми на користь вигодонабувача ПАТ «ВТБ БАНК».

Листом від 31.07.2014р. відповідач повідомив ОСОБА_1 про відмову у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на ст. 29.4 договору страхування, оскільки страхувальником не виконано обов'язків, передбачених умовами договору, а саме - страхувальник не надав у разі викрадення транспортного засобу основний та/або додатковий комплекти ключів до замку запалювання, ключі механічного протиугінного пристрою та/або пристрою дистанційного управління протиугінною системою та/або документи, які надають право на управління застрахованим транспортним засобом або не має можливості їх надати у зв'язку з тим, що вони знаходились у викраденому транспортному засобі та, відповідно, були викрадені разом з ним.

3 жовтня 2014р. ОСОБА_1 звернулась із заявою до відповідача, у якій просила переглянути рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з тим, що нею була отримана довідка про угон з відділу міліції м. Слов'янська. У заяві позивач також зазначила, що у зв'язку з військовими діями у м. Слов'янську вони були вимушені раптово виїхати з міста, при виїзді проводився обшук всіх речей, тому ключі та техпаспорт були надійно сховані у гаражі, машина поставлена на охорону з пульта. Про настання страхового випадку «викрадення» їй стало відомо після повернення до місця проживання, замок та двері гаража були зламані, в гаражі все перерито, ключів, документів та машини не виявилось.

27 жовтня 2014р. відповідач надав відповідь на заяву від 3 жовтня 2014р., у якій зазначив про відсутність підстав для перегляду прийнятого рішення. У відповіді зазначено, що у заяві від 11 липня 2014р. в телефонному режимі ОСОБА_1 повідомила, що її чоловік ОСОБА_3 залишив автомобіль в гаражі їх будинку та у зв'язку з проведенням антитерористичної операції у м. Слов'янську вони виїхали у м. Донецьк, при цьому ключі від замку запалювання та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу залишено в автомобілі. Після повернення у м. Слов'янськ було виявлено пошкодження гаражу та відсутність у ньому застрахованого автомобіля. У зв'язку з невиконанням обов'язків, передбачених пунктами 25.3, 26.1.12 договору страхування було прийняте обґрунтоване рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. У заяві про перегляд рішення від 3.10.2014р. зазначено, що ключі та документи були сховані в гаражі, машина поставлена на охорону з пульту, ключі та технічний паспорт надійно сховані. Тобто, інформація про обставини події, зазначена в заяві від 3.10.2014р. не відповідає тим даним, які були надані в телефонному режимі в повідомленні про подію, що зафіксовано 11.07.2014р., що в свою чергу, є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування на підставі п.29.4.3, яким передбачено, що страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо страхувальник надав страховику неправдиву інформацію про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку та/або у разі надання страхувальником на запит страховика відомостей, які не відповідають дійсності по фактам, що стосуються страхового випадку і його обставин. Крім того, згідно п. п. 29.2.14 договору до випадків, що не є страховими відносяться збитки, що стались під час війни, військових дій, вторгнення військ, повстання, заколоту, громадянських заворушень, конфіскації, примусового вилучення, реквізиції, арешту або пошкодження за розпорядженням існуючого де - юре або де -факто уряду або будь - якого органу влади. Згідно з даними РНБУ, СБУ України територія Донецької області є територією збройних сутичок з терористами, місцем проведення військових дій та вчинення терористичних актів. Тому відсутні правові підстави для виникнення зобов'язань АТ «СК «АХА Страхування» за договором відносно заявленої події.

У позовній заяві позивачка просила визнати подію викрадення автомобіля страховим випадком, відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту, укладеного між нею та відповідачем 18.12.2013р. та стягнути з відповідача на її користь страхове відшкодування у розмірі 125 056, 56 грн., з яких 101 262,00 грн. перерахувати на рахунок вигодонабувача - ПАТ «ВТБ БАНК» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним між нею та вигодонабувачем, а також зобов'язати відповідача укласти з нею договір, відповідно до якого у разі, якщо викрадений автомобіль буде пізніше знайдено, вона передасть право власності на нього страховику або його представнику, стягнути з відповідача на її користь у відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. та витрати на правову допомогу.

Відмовляючи у задоволенні позову суд обґрунтовано виходив із того, що відповідач правомірно відмовив у виплаті страхового відшкодування через невиконання позивачкою обов'язків, передбачених підпунктами 29.4.6 та 29.4.16 пункту 29.4 договору страхування, а саме через ненадання ключів від замку запалювання транспортного засобу, ключа від механічного протиугінного пристрою або дистанційного управління протиугінною системою, документів, що надають право управління транспортним засобом, замку запалювання транспортного засобу, надання суперечливої інформації про факт настання заявленого випадку та відомостей, які не відповідають дійсності по фактах, що стосуються випадку і його обставин, а також у зв'язку з тим що згідно з підпунктом 29.2.14 пункту 29.2 договору страхування не є страховим випадком збитки, що виникли під час війни, військових дій, вторгнення військ, повстання, заколоту, громадянських заворушень, конфіскації, примусового вилучення, реквізиції, арешту або пошкодження за розпорядженням існуючого де - юре або де -факто уряду або будь - якого органу влади. Також суд зазначив, що позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування на користь банку заявлені неналежним позивачем, оскільки не надано доказів того, що банк відмовився від свого права на отримання страхового відшкодування. Відповідно, суд відмовив у задоволенні вимог про зобов'язання відповідача укласти з позивачем договір про передачу права власності застрахованого автомобіля у разі його відшукання та у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди.

Такі висновки суду є вірними, виходячи з наступного.

Згідно з підпунктом 25.3.4 пункту 25.3 договору добровільного страхування наземного транспорту, укладеного між сторонами, страхувальник зобов'язаний не зберігати та/або не залишати без нагляду основні та додаткові ключі до замку запалювання, ключі механічного протиугінного пристрою та/або пристрою дистанційного управління протиугінною системою, документи, що надають право на управління застрахованим транспортним засобом (в тому числі, але не виключно: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, довіреність (у випадку її наявності), тимчасовий реєстраційний талон, подорожній лист службового автомобіля) у автомобілях та інших транспортних засобах ( в тому числі в застрахованому транспортному засобі) в місцях та приміщеннях, де можливий неконтрольований доступ сторонніх осіб.

Згідно з підпунктом 26.1.12 пункту 26.1 договору страхування в разі настання передбаченої у п. 24.2. договору події страхувальник зобов'язаний у випадку викрадення транспортного засобу в день подання страховику заяви про настання події, що має ознаки страхового випадку передати представнику страховика основний та додатковий комплекти ключів до замку запалювання транспортного засобу, ключі механічного протиугінного пристрою або пристрою дистанційного управління протиугінною системою, а також документи, які надають право на управління застрахованим транспортним засобом.

Пунктом 29 договору страхування визначені виключення зі страхових випадків і обмеження страхування, причини відмови у виплаті страхового відшкодування. Згідно з підпунктами 29.4.3, 29.4.6, 29.4.7, 29.4.16 страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо страхувальник надав страховику неправдиву інформацію про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку та/або у разі надання страхувальником на запит страховика відомостей, які не відповідають дійсності по фактам, що стосуються страхового випадку і його обставин; страхувальник (його представник) не виконав обов'язків, передбачених умовами договору (окрім п.26.1.11 договору); страхувальник надав документи, які необхідні для прийняття рішення щодо сплати страхового відшкодування, які містять неправдиву інформацію щодо часу, причин, обставин страхового випадку та розміру збитку; страхувальник не надав у разі викрадення транспортного засобу основний та/або додатковий комплекти ключів до замку запалювання транспортного засобу, ключі механічного протиугінного пристрою та/або пристрою дистанційного управління протиугінною системою, та/або документи, що надають право на управління застрахованим транспортним засобом (за виключенням викрадення транспортного засобу шляхом грабежу та/або розбою) або не має можливості їх надати у зв'язку з тим, що вони знаходились у викраденому транспортному засобі та, відповідно, були викрадені разом із транспортним засобом.

Згідно з підпунктом 29.2.14 не є страховими випадками збитки, що виникли під час війни, військових дій, вторгнення військ, повстання, заколоту, громадянських заворушень, конфіскації, примусового вилучення, реквізиції, арешту або пошкодження за розпорядженням існуючого де - юре або де -факто уряду або будь - якого органу влади.

Встановлено, що позивачка в порушення умов, визначених підпунктом 26.1.12 пункту 26.1 договору страхування не передала представнику страховика основний та додатковий комплекти ключів до замку запалювання транспортного засобу, ключі механічного протиугінного пристрою або пристрою дистанційного управління протиугінною системою, а також документи, які надають право на управління застрахованим транспортним засобом, тобто не виконала обов'язків, передбачених умовами договору, що відповідно до підпункту 29.4.6 та 29.4.16 договору страхування є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Суд також дійшов висновку про те, що правомірним є і обґрунтування відповідача щодо відмови у виплаті страхового відшкодування через надання страховику неправдивої інформації про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку та/або у разі надання страхувальником на запит страховика відомостей, які не відповідають дійсності по фактам, що стосуються страхового випадку і його обставин, а саме повідомлення в усній заяві по телефону 11 липня 20014р. про те, що ключі від замку запалювання та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу було залишено в автомобілі, а у заяві про перегляд рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування від 3 жовтня 2014р. позивача повідомила, що ключі та документи були сховані у гаражі, машина була поставлена на охорону з пульта, ключі та техпаспорт надійно сховані.

Згідно з ч.1 ст. 306 ЦК України фізична особа має право на таємницю телефонних розмов. Статтею 186 ЦПК України визначено, що зміст особистих паперів, листів, записів телефонних розмов, телеграм та інших видів кореспонденції фізичних осіб може бути оголошений і досліджений у відкритому судовому засіданні тільки за згодою осіб, визначених Цивільним кодексом України.

Із стенограми запису телефонної розмови ОСОБА_1 з оператором АТ «Страхова компанія «АХА Страхування», що відбулась 11.07.2014р. вбачається, що позивачка надала згоду на запис розмови та використання її у якості заяви. Після надання такої згоди телефонна розмова вже не є особистою. Із стенограми вбачається, що на питання оператора чи були документи всередині викраденої машини позивачка відповіла, що все залишилось в «бардачку», на запитання чи вкрали також технічний паспорт відповіла «також там, все було в бардачку», також пояснила, що ключів в неї немає.

Після отримання відповіді про відмову у виплаті страхового відшкодування позивачка подала заяву, у якій зазначила, що ключі та документи були надійно сховані в гаражі.

Згідно з фотокопією заяви ОСОБА_1 в Слов'янський міський відділ міліції про викрадення автомобіля свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу знаходилась і автомобілі, ключі від замку запалювання та брелок сигналізації знаходились в гаражі.

Тому посилання апелянта на неправильність висновків суду щодо надання нею протирічивої інформації безпідставні.

Суд також визнав правомірною і підставу для відмови у виплаті страхового відшкодування, визначену відповідачем з посиланням на підпункт підпунктом 29.2.14 договору страхування, згідно з яким не є страховими випадками збитки, що виникли під час війни, військових дій, вторгнення військ, повстання, заколоту, громадянських заворушень, конфіскації, примусового вилучення, реквізиції, арешту або пошкодження за розпорядженням існуючого де - юре або де -факто уряду або будь - якого органу влади.

Доводи апелянта проте, що суд прийняв до уваги лише аудіо запис розмови безпідставний, суд прийняв до уваги всі обставин у їх сукупності, у тому числі той факт, що позивачкою не передано страховику ключі від замка запалювання, від протиугінного пристрою, документи, що надають право на управління застрахованим транспортним засобом.

Правильними є висновки суду про те, що в частині вимог про стягнення страхового відшкодування на користь банку позивач є неналежним відповідачем, із справи вбачається, що вигодонабувач за договором страхування - банк не уповноважував позивачку діяти від його імені.

За вказаних обставин суд правильно, у відповідності до встановлених обставин та вимог матеріального і процесуального закону ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, ухвалене з дотриманням вимог матеріального і процесуального закону і підстав для його скасування немає.

Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16 червня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: