Провадження № 22ц/790/4740/15 Головуючий 1-ї інст. Колодяжна І.М.
Справа № 641/5028/13-ц Суддя доповідач Бровченко І.О.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Бровченко І.О.,

суддів Кіпенко І.С., Котелевець А.В.,

при секретарі Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 травня 2015 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» в особі філії товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Комінтернівському районі м. Харкова, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

21 травня 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк (далі - ПАТ КБ Приватбанк) звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 08 червня 2006 року у розмірі 31752 грн. 25 коп.; солідарне стягнення з відповідачів заборгованості у розмірі 200 грн. та вирішення питання про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача посилався на те, що 08 червня 2006 року між ПАТ КБ Приватбанк та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредитний ліміт на платіжну карту у розмірі 5000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості.

З метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором, 22 березня 2011 року ПАТ КБ «Приватбанк» з ТОВ «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» в особі філії товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Комінтернівському районі м. Харкова було укладено договір поруки, відповідно до умов якого ТОВ «Верус» поручився за виконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором.

ОСОБА_1 не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 31 січня 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 31952 грн. 25 коп., яку позивач просив стягнути із відповідача.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 травня 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 31752 грн. 25 коп. Стягнуто солідарно з ТОВ «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» в особі філії ТОВ «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Комінтернівському районі м. Харкова, ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 200 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ПАТ КБ «Приватбанк» у задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи скаргу посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в справі доказами, що 08 червня 2006 року між ПАТ КБ Приватбанк та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредитний ліміт на платіжну карту у розмірі 5000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості.

Порядок погашення заборгованості визначено щомісячним платежем у розмірі 7 % від суми заборгованості. Погашення заборгованості по кредитному ліміту може здійснюватись як шляхом внесення коштів на картку клієнтом, такі списанням банком коштів з дебетної карти.

Згідно пунктів 6.5-6.6 Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного кредиту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Позичальник у разі невиконання зобовязань за договором, зобовязаний на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити винагороду банку.

Пунктом 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг встановлено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же термін.

Відповідно до п. 9.4 Умов та Правил надання банківських послуг, у разі непогашення кредитного ліміту протягом 6 місяців, картка закривається.

З метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором, 22 березня 2011 року ПАТ КБ «Приватбанк» з ТОВ «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» в особі філії товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Комінтернівському районі м. Харкова було укладено договір поруки, відповідно до умов якого ТОВ «Верус» поручився за виконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором.

З розрахунку заборгованості за договором б/н від 08 червня 2006 року вбачається, що ОСОБА_1 не виконує умови договору, у звязку з чим станом на 31 січня 2013 року утворилась заборгованість на загальну суму 31952 грн. 25 коп., яка складається з: заборгованість за кредитом 13151 грн. 98 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом 16802 грн. 54 коп.; штраф (фіксована частина)500 грн.; штраф ( процентна складова) 1497 грн. 73 коп.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідач взятих на себе зобовязань за укладеним 08 червня 2006 року кредитним договором належним чином не виконала, правовими наслідками чого є стягнення з неї виниклої заборгованості. При цьому суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 здійснила останнє погашення заборгованості 17 червня 2011 року, у звязку з чим строк позовної давності переривався.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сливл і до додаткової вимоги.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Судом першої інстанції залишено поза увагою те, що останні погашення заборгованості за кредитним договором відбулись 25 липня 2007 року шляхом надходження готівки та 17 червня 2011 року шляхом перерахування 3,62 грн. з картки № 3400 **** **** 2710 (а.с. 71-77).

Представник ОСОБА_1 заперечувала факт погашення заборгованості відповідачем 17 червня 2011 року.

Під час апеляційного розгляду справи представник банку пояснив, що погашення заборгованості у розмірі 3, 63 грн. здійснено банком з іншої платіжної картки ОСОБА_1 Зазначив, що кредитна картка відповідачу надавалась на 3 роки, відомості щодо отримання ОСОБА_1 нової платіжної картки відсутні.

Матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 має дебетну карту, картка № 3400 **** **** 2710 належить останній та протягом 2007-2013 років банком надавалась позивачці нова платіжна карта з зазначенням нового строку її дії, у звязку з чим погашення заборгованості 17 червня 2011 року не може свідчити про добровільне погашення відповідачкою заборгованості за кредитним договором.

Посилання суду першої інстанції про переривання строку позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України є помилковим, оскільки погашення 17 червня 2011 року заборгованості за кредитним договором здійснено поза межами строку позовної давності з урахуванням платежу 25 липня 2007 року, а переривання строку позовної давності може мати місце під час перебігу цього строку.

Позивач поважних причин пропуску строку звернення із даним позовом суду не навів та відповідних доказів не надав.

За таких обставин суд першої інстанції, за наявності відповідної заяви представника відповідача, при вирішенні даного спору безпідставно не застосував наслідки спливу позовної давності та задовольнив позов, що суперечить положенням ст. 267 ЦК України.

У відповідності до вимог ч. 3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, заявлено до винесення ним рішення. Згідно п.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Беручи до уваги наведене вище, а також той факт, що під час судового розгляду справи у суді першої інстанції представник ОСОБА_1 наполягала на застосуванні наслідків пропуску строку позовної давності, судова колегія приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності.

За таких обставин ухвалене по справі судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 травня 2015 року скасувати, ухвалите нове рішення.

У задоволені позову публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» в особі філії товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Комінтернівському районі м. Харкова, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді -