ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/297/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2015 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Вовк Є.І., розглянувши матеріали за скаргою скаржника ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві Новак Галини Миколаївни, боржник - Головне управління Пенсійного Фонду України в м. Києві,

Встановив:

ОСОБА_2, визначивши свій процесуальний статус - Скаржник (а не позивач) та стягувач у виконавчому провадженні, звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з вказаною скаргою, в порядку цивільного судочинства (в якому вказане провадження і було зареєстроване в системі Д-3 Дарницьким районним судом м. Києва), враховуючи, що ст.383 ЦПК України передбачено, що учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Крім того, ОСОБА_2 не зазначено і осіб з процесуальним статусом - відповідач.

Проте, з вказаною скаргою скаржник звернувся щодо дій вказаного державного виконавця щодо виконання судового рішення ухваленого в порядку адміністративного судочинства по справі №2а-827/2006.

При цьому, ч.1 ст.181 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

З положень ст.15 ЦПК України вбачається, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених прав, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Враховуючи положення п.1) ч.2 ст.122 ЦПК України, вважаю, що належить відмовити у відкритті провадження у справі, оскільки вказана скарга не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Судом враховано, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані висновки суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

На підставі викладеного,

Керуючись ст.122 ЦПК України,

Ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою скаржника ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві Новак Галини Миколаївни.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя: