Справа № 750/1696/15-ц
Провадження № 2/750/1837/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова

у складі судді Логвіної Т.В.

при секретарі Примак Т.В.,

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» до ОСОБА_1 про застосування наслідків нікчемного правочину,

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство «Банк «Демарк» звернулось до суду з позовом до відповідача та просить застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, зокрема повернути у власність ПАТ "Банк "Демарк" нежитлове приміщення загальною площею 40,8 кв.м, розташоване за адресою: м. Чернігів, вул. Червоногвардійська, 10, а в разі неможливості фактичного повернення - відшкодувати вартість завданих збитків в грошових одиницях, в розмірі 220824,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію банку в період дії тимчасової адміністрації була здійснена перевірка правочинів, вчинених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації, в результаті якої встановлено, що 18.08.2014 р. між ПАТ «Банк «Демарк» та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі - продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстрований за № 1296. За умовами п.1.1. Договору, Банк передав у власність ОСОБА_1 нежитлове приміщення загальною площею 40,8 кв.м. за адресою: м. Чернігів, вул. Червоногвардійська, 10, на оплатній основі, а саме за 319176 грн. 00 коп. В результаті проведеної перевірки даного правочину встановлено, що банк здійснив відчуження майна за ціною, нижчою від звичайної, що є ознакою нікчемного правочину, оскільки в даному випадку оплата більш ніж на 20 відсотків відрізняється від вартості майна, отриманої Банком. На виконання приписів ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноваженою особою Фонду був винесений наказ № 04/1 - загальний від 15.01.2015 р. про визнання вищевказаного правочину нікчемним та повідомлено ОСОБА_1 про нікчемність договору купівлі - продажу нерухомого майна від 18.08.2014 р. з вимогою повернути незаконно придбане нерухоме майно у власність Банку. Позивач вважає, що вищевказаний правочин є нікчемним, оскільки його недійсність встановлена законом, у звязку з чим вимушений звернутись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала.

Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

18.08.2014 р. між ПАТ «Банк «Демарк» та ОСОБА_1 був укладений Договір купівлі-продажу нерухомого майна, який був посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_2 та зареєстрований в реєстрі за №1296, згідно якого відповідач набула право власності на нежитлове приміщення загальною площею 40,8 кв.м. за адресою: м. Чернігів, вул. Червоногвардійська, буд. 10.

Зі змісту договору вбачається, що такий було підписано уповноваженими особами, він вчинений у письмовій формі та нотаріально посвідчений, відповідачем внесено оплату нерухомого майна, що є предметом Договору, це нерухоме майно передане за Актом приймання-передачі від 05.09.2014р., вартість майна визначена експертом згідно звіту про його оцінку.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що відчуження майна було здійсненне за нижчою ціною від звичайної, оскільки вартість предмету Договору була визначена експертом відповідно до Звіту про оцінку Т-4253/5, який підготовлений та складений Експертною фірмою «Еталон» станом на 18.08.2014р., на день укладання Договору купівлі - продажу, де замовником оцінки є ПАТ «Банк Демарк».

Станом на момент продажу даного нерухомого майна відповідно до п. 2.2. Договору його балансова вартість становила 126 423 грн. 93 коп.

Ринкова вартість Предмету договору згідно оцінки проведеної Експертною фірмою «Еталон» склала 316 730,00грн., а продаж Предмету договору вчинено за 319 176,00грн., тобто за ціною вищою від ринкової.

Крім того, в п.п.2 п.1.4 Договору купівлі-продажу зазначено, що продавець гарантує, що до предмету договору не предявлені і не будуть предявлені за обставин, що існують на момент укладання цього договору, майнові позови, повязані з вилученням предмету договір або обмеженням користуванням, володіння чи розпорядження ним.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо).

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги.

Таким чином, виходячи з того, що судом не встановлено порушень при укладанні договору купівлі-продажу норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», положень інших нормативно правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України, які б давали право визнати його нікчемним, позов, за викладеними в ньому підставами, задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 10, 79, 81, 88, 208, 209, 212 - 215, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя