Номер провадження 2/754/5047/15
22 грудня 2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Клочко І.В.
при секретарі Щедріковій В.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про повернення коштів, -
22.12.2015 року від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти проведення заочного розглчду справи не заперечує.
Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.103-105), однак не з'явився, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі матеріалів, згідно вимог ч.4 ст.169 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.
28.10.2010 року позивачем була оформлена анкета-заява на відкриття карткового рахунку (а.с.29).
На підставі анкети-заяви позивачу був відкритий картковий рахунок для зберігання пенсійних коштів. Банк оформив та видав позивачу платіжну картку і ПІН-код до неї і здійснював розрахунково-касове обслуговування платіжних операцій позивача із використанням платіжної картки. Крім цього, позивачу була надана кредитна картка.
Судом встановлено, що після отримання вищевказаних смс-повідомлень позивачка зателефонувала на гарячу лінію «Приватбанку», що підтверджується роздруківкою (а.с.63-68). Після чого, картки було заблоковано та рекомендовано ОСОБА_1 звернутися у відділення банку, де останній повернуть кошти, які були зняті з обох карток.
Позивачка неодноразово зверталася до банку з заявою про повернення коштів, однак відповідачем була надана відповідь, в якій зазначено, що ОСОБА_1 порушила умови надання банківських послуг, зловживань та порушень зі сторони співробітників банку не виявлено (а.с.36).
Більш того, з матеріалів справи вбачається, що позивач зверталася з заявою в Деснянське районне управління ГУМВС України в м. Києві про вчинення злочину, що підтверджується витягом з кримінального провадження (а.с.49).
Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Згідно із пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.
Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВСУ в справі №6-71цс15 від 13.05.2015 року.
Ухвалою суду від 20.11.2015 року у відповідача витребовувалися докази (а.с.97), однак дана ухвала останнім не виконана.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Керуючись ст. 10, 11, 60, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. 1073 ЦК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про повернення коштів - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії .
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий