У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів cудової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого Дьоміної О.О.

Суддів: Дем'яносова М.В., Попович О.В.,

Ступак О.В., Парінової І.К.,

розглянувши у судовому засіданні справу за справу за клопотанням представника компанії «NIBULON SA» до Публічного акціонерного товариства «Компанія Райз» про визнання та надання згоди на виконання рішення іноземного суду, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 05 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

23 вересня 2014 року представник компанії «NIBULON SA» ОСОБА_4 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з клопотанням про визнання та надання згоди на примусове виконання на території України рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року

№ 4323(і) про стягнення з ПАТ «Компанія Райз» на користь компанії «NIBULON SA» збитків у розмірі 17 536 000,00 доларів США збитків, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 18 вересня 2014 року становить 232 333 120 грн., складних відсотків у розмірі 4 % за період з 11 січня 2011 року по 18 вересня 2014 року в розмірі 2 774 705, 75 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 18 вересня 2014 року становить 37 236 551, 03 грн., та 68 762, 43 фунтів стерлінгів арбітражних витрат, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 18 вересня 2014 року становить 1 506 584,83 грн., та стягнення з ПАТ «Компанія Райз» на користь компанії «NIBULON SA» судового збору у розмірі 243,06 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 05 березня 2015 року, клопотання компанії «NIBULON SA» задоволено.

Визнано рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від

23 травня 2014 року № 4323(і) про стягнення з ПАТ «Компанія Райз» на користь компанії «NIBULON SA» 17 536 000,00 доларів США збитків; 4 % за період з 11 січня 2011 року по 18 вересня 2014 року в розмірі 3 071 329, 52 доларів США, 68 762, 43 фунтів стерлінгів арбітражних витрат, що за офіційним курсом Національного банку України станом на день винесення ухвали становить

328 633 626 грн. 09 коп.

Надано дозвіл на примусове виконання рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323(і) про стягнення з ПАТ «Компанія Райз» на користь компанії «NIBULON SA» 17 536 000,00 доларів США збитків; 4 % за період з 11 січня

2011 року по 18 вересня 2014 року в розмірі 3 071 329, 52 доларів США, 68 762, 43 фунтів стерлінгів арбітражних витрат, що за офіційним курсом Національного банку України станом на день винесення ухвали становить 328 633 626 грн. 09 коп.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі та доповненнях до касаційної скарги ПАТ «Компанія Райз» ставить питання про скасування ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 05 березня 2015 року, посилаючись на порушення судами норм процесуального та матеріального права, та просить ухвалити рішення про відмову у задоволенні клопотання про визнання та надання дозволу на виконання рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від

23 травня 2014 року № 4323(і).

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, доповнення до касаційної скарги, ознайомившись із запереченнями на касаційну скаргу, поясненнями на касаційну скаргу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. ст. 212, 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. При ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені та встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 12 липня 2012 року арбітражним судом Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA було прийнято рішення № 14-399 про стягнення з ПАТ «Компанія Райз» на користь компанії «NIBULON SA» грошових коштів разом з складними відсотками, що нараховуються щоквартально, на рівні 4% річних в розмірі 26 858 000 доларів США у зв'язку з невиконанням зобов'язань за контрактами № PSA296-FC від 21 квітня 2010 року, № PSA036-FC від 06 липня 2010 року, № PSA037-FC від 06 липня 2010 року.

Рішенням апеляційної колегії Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і) рішення арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 12 липня 2012 року № 14-399 змінено в частині розміру присудженої суми, яку ПАТ «Компанія Райз» повинна сплатити компанії «NIBULON SA». За рішенням апеляційний колегії Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року ПАТ «Компанія Райз» повинна сплатити на користь компанії «NIBULON SA» грошові кошти у розмірі 17 536 000,00 доларів США, а також складні відсотки на рівні 4% з дати невиконання зобов'язань - з 11 січня 2011 року до дати повної сплати відшкодування збитків. Витрати на арбітраж у розмірі 53 594,85 фунтів стерлінгів покладені на боржника ПАТ «Компанія Райз». Рішення арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від

12 липня 2012 року № 14-399 в частині сплати арбітражних витрат та мита за арбітраж в сумі 15 167,58 фунтів стерлінгів залишено без змін.

Зазначене рішення добровільно боржником ПАТ «Компанія Райз» не виконується.

Задовольняючи клопотання компанії «NIBULON SA» про визнання та надання дозволу на виконання рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323(і), суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідно до п.12.6 Правил Арбітражу № 125 GAFTA рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і) є остаточним, починаючи з 23 травня 2014 року, та підлягає виконанню в Англії та будь-якій іншій країні. Підстав для відмови у задоволенні клопотання, передбачених ст. 396 ЦПК України, судом не встановлено. Ухвалюючи рішення і визначаючи розмір грошових коштів, що підлягають стягненню, суд визначив розмір у національній валюті за курсом НБУ на день постановлення ухвали.

При цьому суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, врахувавши наданий представником компанії «NIBULON SA» в судовому засіданні оновлений розрахунок складних відсотків станом на дату розгляду справи, оскільки боржник у добровільному порядку рішення іноземного арбітражного суду боржник не виконує, вирішив питання про зміну розміру складних відсотків за період з 11 січня 2011 року по 29 січня

2015 року в розмірі 3 071 329,52 долари США та 68 762, 43 фунтів стерлінгів арбітражних витрат.

Проте такі висновки є передчасними.

Визнання та примусове виконання рішення іноземного суду - це поширення законної сили такого рішення на територію України й застосування засобів примусового виконання в порядку, встановленому ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 390 ЦПК України рішення іноземного суду (міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Вирішуючи питання про надання дозволу на примусове виконання рішення, суд не може оцінювати, чи законним є прийняте рішення.

Згідно з ч. 6 ст. 395 ЦПК України суд, розглянувши подані документи та вислухавши пояснення сторін, постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про відмову у задоволенні клопотання.

Разом із тим, Нью-Йоркська Конвенція про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року, в якій Україна бере участь з 08 січня 1961 року, презюмуючи обов'язковість арбітражного рішення, передбачає вичерпний, що не підлягає розширеному тлумаченню, перелік підстав, за яких компетентний суд може відмовити у визнанні та виконанні арбітражного рішення.

Пунктом 2.1 статті 5 цієї Конвенції визначено що у визнанні і приведенні у виконання арбітражного рішення може бути відмовлено на прохання тієї сторони, проти якої воно спрямоване, тільки якщо ця сторона надасть компетентній владі за місцем де проситься визнання і приведення у виконання докази того, що рішення не стало обов'язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання було зупинено компетентною владою держави, в якій воно було постановлено чи закон якої було застосовано.

Заперечуючи проти заяви, ПАТ «Компанія «Райз» посилався на те, що рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня

2014 року № 4323А(і) не стало обов'язковим для сторін, оскільки оскаржується у Верховному суді, відділення Квінс Бенч, Комерційному суді.

Задовольняючи клопотання компанії «NIBULON SA», суд заперечень ПАТ «Компанія «Райз» не перевірив та не зазначив у рішенні підстав, з яких це заперечення не бере до уваги, не встановивши таким чином чи є остаточним рішення, про визнання та виконання якого подано заяву.

Суду касаційної інстанції надані документи, які не були предметом розгляду судами першої та апеляційної інстанцій, зокрема, Сертифікат від 23 березня 2015 року, в якому зазначається, що остаточним рішенням є рішення, опубліковане 24 серпня 2015 року, однак не зазначається яке саме рішення міжнародного арбітражного суду є остаточним.

Відповідно до положення ст.335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставинами, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Проте, під час розгляду клопотання про визнання та надання дозволу на виконання рішення іноземного суду, судом першої інстанції не надано належної оцінки наказу судді Хамблен Верховного суду відділення Квінс Бенч про те, що рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня

2014 року № 4323А(і) було оскаржено до Високого суду Лондона (а.с.62).

Суду апеляційної інстанції належало перевірити доводи апеляційної скарги, чи зберегло статус обов'язкового для виконання рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і) з огляду на те, що воно було оскаржено.

У запереченнях, поданих на клопотання компанії «NIBULON SA» представником ПАТ «Компанія «Райз», зазначалось, що в клопотанні про визнання та надання згоди на виконання рішення іноземного суду компанією «NIBULON SA» подано власний розрахунок 4 % за період з 11 січня 2011 року по 18 вересня 2014 року в розмірі 2 774 705,74 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 18 вересня 2014 року складає 37 236 551,3 грн., що суперечить положенням Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень 1958 року та Главі <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1756/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1>, Розділу VІІІ ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2186/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1>, оскільки ні заявник компанія «NIBULON SA», ні суд не мають повноваження щодо визначення точних сум грошових коштів, які підлягають стягненню на підставі рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня

2014 року № 4323А(і).

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень, вносити до останніх будь-які зміни.

Так, в резолютивній частині рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323(і) зазначено: «продавці-апелянти повинні сплатити покупцям-відповідачам 17 536 000,00 доларів США в якості відшкодування збитків, а також складні відсотки на цю суму, що розраховується поквартально, за ставкою 4% з дати невиконання зобов'язань - 11 січня 2011 року і до дати повної сплати відшкодування збитків».

Проте зі змісту резолютивної частини ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року вбачається, що до рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня

2014 року № 4323(і) внесені зміни щодо конкретного розміру складних відсотків 4%, що до компетенції суду який визнає та надає дозвіл на примусове виконання рішення арбітражного суду, не відноситься.

Доводи щодо заперечення розміру складних відсотків аналогічні доводам, поданим на заперечення до клопотання, були викладені і в апеляційній скарзі ПАТ «Компанія «Райз» на ухвалу суду першої інстанції. Проте апеляційний суд усупереч вимогам

ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України, залишаючи в силі ухвалу суду першої інстанції, не визначив правову норму, яка підлягає до застосування для вирішення правовідносин, що відповідно до вимог ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування та передачі справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 341 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» - ОСОБА_3 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 05 березня '2015 року задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 05 березня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

І.К. Парінова

О.В. Попович

О.В. Ступак