Справа №461/9233/14-ц
Провадження №2/461/1604/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2015 року Галицький районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Государського А.В.

при секретарі Скаб В.О.,

за участю: прокурора Топилко І.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що вони є батьками малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проте відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не забезпечує її матеріально. Просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо його дитини - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач та її представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, надавши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просять суд позов задовольнити

Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечили проти задоволення позову, надавши пояснення аналогічні викладеним у письмових поясненнях, вважають позов безпідставним.

Третя особа в судове засідання не з'явилася, подала клопотання про проведення розгляду справи без її участі та про підтримання позовних вимог.

Прокурор в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, вважає відсутніми підстави для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав.

Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності третьої особи, яка подала відповідне клопотання, на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача та його представника, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач і відповідач є батьками ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим 09.08.2011 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції (а.с.9).

Рішенням Галицького районного суду м.Львові від 10.06.2013 року у справі №461/6325/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, позов задоволено. Вирішено розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований 05.02.2011 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №143 (а.с.7-8).

Висновком №33-зв-487 від 16.05.2014 року (а.с.12) Личаківської районної адміністрації, як органом опіки і піклування, визначено доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо його малолітнього сина - ОСОБА_5 у зв'язку з ухиленням від його виховання.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 повідомила про те, що зі слів позивачки їй відомо про те, що відповідач ОСОБА_3 не приходив до дитини, не приділяв синові уваги. Оскільки ОСОБА_3 навчався, то приходив додому лише на вихідних, однак їй не відома причина такої поведінки відповідача.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст.155 цього закону, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, зокрема, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 30.03.2007 року №7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надано роз'яснення про те, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 С К України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками (п.16).

Судом достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо своєї дитини. Так, відповідач заперечуючи позов не надав суду жодного доказу, який би свідчив про його участь у вихованні сина та його розвитку.

Оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітньої дитини, що проявляється у відсутності його піклування про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, що було встановлено в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 169, 214, 215-218 ЦПК України, ст.ст. 155, 164 СК України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України у Постанові від 30.03.2007 року №7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»з наступними змінами, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про позбавлення батьківських прав, задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, батьківських прав щодо його малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий А.В. Государський