Справа №577/526/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Громова Л. В.
Номер провадження 22-ц/788/527/15 Суддя-доповідач - Сибільова Л. О.
УХВАЛА

25 березня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Дубровної В. В. , Криворотенка В. І.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу судді Контопського міськрайонного суду Сумської області від 28 січня 2015 року про відмову у відкритті провадження

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення 39 923 грн. 57 коп.,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 січня 2015 року відмовлено ОСОБА_3 у відкритті провадження за його позовом до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної і моральної шкоди у зв'язку з перебуванням у провадженні суду аналогічної справи між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вказує, зокрема, що предметом позову по справі №577/5595/14-ц є стягнення з відповідача неустойки в розмірі 17709,84 грн. за порушення останнім своїх зобов'язань за період з 26 серпня 2014 року по 06 листопада 2014 року (по день подання першого позову).

Позовні вимоги по справі №577/526/15-ц полягають у стягненні з відповідача неустойки в сумі 19923,57 грн. за інший період: з 06 листопада 2014 року по 26 січня 2015 року

За таких обставин вважає, що підстави (період часу) та предмет позовних заяв були різними, що виключало можливість застосування судом до заявленого ним позову п.3 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача, який покладається на розсуд суду, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обгрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

28 січня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що 11 серпня 2014 року між ним та відповідачем був укладений договір, згідно якого відповідач мав до 26 серпня 2014 року виконати роботи по заливці наливної підлоги визначених договірними умовами об'єктів згідно переліку та в обсягах, вказаних в рахунку-фактурі від 11 серпня 2014 року №1.

На підставі цих договірних відносин ним 11 серпня 2014 року на адресу відповідача було внесено 8198,86 грн. передплати, яка складає 100% загальної вартості замовлення, що підтверджується виданою відповідачем квитанцією до прибуткового касового ордера №1 від 11 серпня 2014 року.

В порушення договірних умов необхідні роботи відповідач не виконав.

З метою позасудового врегулювання відносин 19 вересня 2014 року він надіслав на адресу ОСОБА_4 письмове звернення, в якому просив повідомити причини порушення договірних зобов'язань, але відповідач не надав пояснень з цього приводу.

Згідно рахунку-фактури від 11 серпня 2014 року №1 загальна вартість роботи склала 8198,86 грн.

На підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» ним обрахований розмір неустойки, яка за визначений ним період з 06 листопада 2014 року по 26 січня 2015 року складає 19923,57 грн., а саме: 8198,86 грн. х 3% х 81 день прострочення = 19923,57 грн.

Крім того відповідачем завдана йому моральна шкода, яка полягає в порушенні його прав як споживача; відбулася зміна сезонів і температурний режим створює підвищені ризики для належного завершення робіт, що викликає в нього об'єктивне занепокоєння; отримавши від нього кошти і не виконуючи замовлення, відповідач позбавив його можливості завершити запланований об'єм робіт по впорядкуванню об'єкта.

Просив стягнути з відповідача на його користь 19923,57 грн. неустойки за порушення договірних зобов'язань та 20000 грн. грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, всього 39923,57 грн.

Постановляючи оскаржувану ухвалу від 28 січня 2015 року про відмову у відкритті провадження в даній справі на підставі п. 3 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суддя суду першої інстанції виходила з того, що в провадженні суду знаходиться аналогічна справа між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, провадження в якій відкрите 20 листопада 2014 року (а.с.4).

Проте цей висновок суду не відповідає вимогам процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 2 статті 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими ж сторонами, про той же саме предмет і з тих самих підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Конотопського міськрайонного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди в загальному розмірі 34 709,84 грн., провадження в якій відкрите ухвалою судді від 20 листопада 2014 року (а.с. 3).

Проте висновок судді про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_3, яка надійшла до суду 28 січня 2015 року, є помилковим.

З позовної заяви ОСОБА_3, за якою ухвалою судді Конотопського міськрайонного суду від 20 листопада 2014 року відкрите провадження у справі № 577/5595/14-ц, вбачається, що він 12 листопада 2014 року звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди в розмірі 34 709,84 грн., обґрунтовуючи їх тими самими обставинами, що і позов від 28 січня 2015 року, проте просив стягнути неустойку 17709,84 гр. за невиконання відповідачем умов укладеного між ними договору на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за інший період, а саме: з 26 серпня 2014 року по 6 листопада 2014 року - за 72 дні. Позивач просив також стягнути 17 000 гр. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної порушенням його прав як споживача.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Межі заявлених вимог включають в себе, зокрема, предмет та підстави позову.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 31, п. 5 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги.

Згідно роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», предмет позову - це те, що конкретно вимагає позивач, підстава позову - чим він обґрунтовує свої вимоги, зміст вимоги - який спосіб захисту свого права він обрав. Оскільки підставою забезпечення позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Як вбачається з обох позовних заяв, позивач ОСОБА_3 просив в них стягнути неустойку за порушення відповідачем його прав як споживача за різні періоди, просив відшкодувати моральну шкоду, зазначивши різні суми.

Оскільки вимоги про відшкодування моральної шкоди пов'язані з вимогами про захист прав споживача у вигляді стягнення неустойки за різні періоди, наявність у позивача права на таке відшкодування за даним позовом підлягає вирішенню з врахуванням обставин, якими він обґрунтовує позовні вимоги в цій частині.

З огляду на вищезазначені обставини, суддя необґрунтовано зробила висновок про те, що позивач вдруге звернувся до суду з позовом про спір, який вже розглядається в суді між тими ж сторонами, про той же саме предмет і з тих самих підстав та відмовила у відкритті провадження.

Висновок судді про те, що є підстави для відмови у відкритті провадження у справі, передбачені п.3 ч.2 ст.122 ЦПК України, суперечить вказаній нормі закону.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з передачею питання про відкриття провадження на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312 - 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу судді Контопського міськрайонного суду Сумської області від 28 січня 2015 року про відмову у відкритті провадження в даній справі скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції зі стадії відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді -