Номер провадження: 22-ц/785/4470/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

ОСОБА_2

ОСОБА_3,ОСОБА_4

При секретарі Давидов Д.Б.

Розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17.03.2015 року по цивільній справі за позовом ПАТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_5

-про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

22 жовтня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із зазначеною позовною заявою посилаючись на те, що 31 жовтня 2005 року між сторонами було укладено договір, відповідно до умов котрого ОСОБА_5 отримала кредит у розмірі 3500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення.

У звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань за договором станом на 30.09.2014року утворилась заборгованість у розмірі 7 577,89 грн., яка складається з

-1395,35 грн. заборгованості за кредитом;

-5345,50 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом;

-500,00 грн. штраф (фіксована частина)

-337,04 грн. штраф ( процентна складова), котру позивач просив стягнути на його користь з відповідача та понесені ним судові витрати.

Відповідач позов не визнала, посилаючись на те, що листом № 40623 від 25-03-2013 року банк повідомив про розподілення переплати за

кредитним договором від 12-10-2004 року № ODH0RK01582784 сум в розмірі 1336,87 коп., а тому банк безпідставно нараховував проценти за відсутності заборгованості .Одночасно посилалась на пропуск строку позовної давності.

Рішенням Малиновського районного суду м. одеси від 17 березня 2015 року позовні вимоги задоволено. Стягнуно з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором

1395,35 грн. заборгованості за кредитом;

-5345,50 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом;

-500,00 грн. штраф (фіксована частина)

-337,04 грн. штраф ( процентна складова), а всього 7 577 грн, 89 коп та судові витрати 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового, про відмову в заявлених вимогах, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та неповним зясуванням обставин по справі Зокрема посилається на те, що суд не врахував, що банк незаконно 1 336, 87 грн., як переплату зняв, а не списав в рахунок погашення кредиту. Крім того, посилається на те, що суд не застосував строк позовної давності.

В судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Надав до суду виписку по рахунку 6896 щодо зарахування надлишково стягнутих з ОСОБА_5 коштів у сумі 198,72 грн.

В силу ст.305 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Задовольняючи заявлені вимоги районний суд виходив з того, що відповідач прострочив виконання грошового зобовязання, в результаті чого склалась вищезазначена заборгованість.

Проте з таким судженням районного суду погодитись не можна з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи встановлено, що сторони 31 жовтня 2005 року уклали договір шляхом написання заяви, яка разом з Умовами надання банківських послуг,правилами користування платіжною карткою, тарифами складає між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 договір про надання банківських послуг.

Відповідно до умов котрого ОСОБА_5 отримала кредит у розмірі 3500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки № 137687( а.с.9-15).

Відповідно до виписки № 137687 останній платіж відповідачкою в сумі 200,18 грн. був здійснений 26.05.2008 року( а.с.79).

Крім того, як вбачається з зазначеної виписки 27/092009 року банк суму 610 .21 грн. повернув штраф за прострочку( а.с.80) , а 09.02.2010 року суму 501,57 грн. повернув як надлишкову за кредитним договором від 12-10-2004 року № ODH0RK01582784.( а.с.81), а суму в розмірі 198,72 повернув на рахунок № 6896 від 09.02.2010 року, не врахувавши ці суми в оплату кредиту та продовжував нараховувати проценти та штрафні санкції за кредитним договором від 31 жовтня 2005 .

Виходячи з вищезазначеного судова колегія приходить до висновку, що позивач помилково не зарахував сплачену ОСОБА_5 суму 1310,50 грн. в рахунок погашення кредитного зобовязання, та повернув їй ці суми в результаті чого утворилась заборгованість :

1395,35 грн. заборгованості за кредитом;

-5345,50 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом;

-500,00 грн. штраф (фіксована частина)

-337,04 грн. штраф ( процентна складова), а всього 7 577 грн, 89 коп

Пунктом 2 розділу 1 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що кредитним лімітом(кредитом,кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту в строк, визначений в договорі, на умовах платності та зворотності( повернення)

Відповідно до пунктів 3.1.1., 5.4. розділу II Умов та правил надання банківських послуг строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці.

Із заяви від31 жовтня 2005 року, яка є невідємною частиною договору, укладеного ПАТ КБ ПриватБанк і ОСОБА_5, убачається, що строк дії картки, виданої останньому, становить до жовтня 2007 року( а.с.9).

ПАТ КБ ПриватБанк звернулось до суду з позовною заявою про захист свого порушеного права у жовтні 2014 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до умов договору, укладеного сторонами кінцевий термін виконання кредитного зобовязання відповідає строку дії картки. Строк дії картки в договорі визначений до жовтня 2007 року.

Автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобовязання, отже продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає.

Подальше продовження дії картки є способом виконання зобовязання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки.

З урахуванням цих обставин та факту предявлення ПАТ КБ ПриватБанк позову тільки у жовтні 2014 року, питання застосування чи незастосування строку позовної давності відповідно до статей 256 і 257, частин першої та пятої статті 261, частини четвертої статті 267 ЦК України районним судом не вирішено.

Виходячи з вищезазначеного судова колегія приходить до висновку, що за договором про надання банківських послуг( при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності ( стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту( ст..261 ЦК україни).

Така правова позиція викладена у справі № 6-127 ЦС 14, котра підлягає обовязковому застосуванню у відповідності до вимог ст..

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що заява ОСОБА_5 щодо застосування строку позовної давності підлягає задоволенню, а тому рішення районного суду з підстав ст.309 ч.1 п.1,3,4 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в заявлених вимогах.

Керуючись ст.ст. 309,316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17.03.2015 року скасувати.

В позовних вимогах ПАТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена на протязі 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді А.М.Кварталова

ОСОБА_7