АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження : 22ц/790/1137/15 Головуючий 1-ї інтонації Зяброва О.Г.
Справа № 2-644/2953/14 Доповідач - Шевченко Н.Ф.
Категорія : трудове.

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :
головуючого - Шевченко Н.Ф.
суддів - Кукліної Н.О., Кокоші В.В.
при секретарі - Лашаковій Д.І.
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Харківський тракторний завод», 3-тя особа Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова про проведення перерахунку та видачу довідки про заробітну плату під час роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС, -
В С Т А Н О В И Л А :
У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Харківський тракторний завод» про проведення перерахунку та видачу довідки про заробітну плату під час роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС за період з 20 липня 1986 року по 22 серпня 1986 року з урахуванням підвищення годинної тарифної ставки на 100%, посилаючись на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, виконував Урядове завдання по ліквідації аварії в зоні підвищеної небезпеки за вказаний вище період у складі військової частини та отримав дозу іонізуючого випромінювання , внаслідок чого став інвалідом 2 групи.
Пенсію отримує згідно довідки про заробітну плату, яка видана відповідачем, але без врахування деяких урядових рішень про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевскому районі м. Харкова надало суду письмові заперечення проти позову, в яких просило відмовити в задоволенні позову.
Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального і матеріального права.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце слухання справи, не перешкоджає розглядові справи.
З урахуванням вимог процесуального закону щодо дотримання розумних строків розгляду справи судом апеляційної інстанції та належного повідомлення учасників процесу про слухання справи, колегія суддів вважала за можливе закінчити розгляд справи за відсутності ОСОБА_2 , який давав пояснення у суді апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Рішення суду першої інстанції обґрунтоване встановленням таких фактів та відповідних їм правовідносин.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 станом на 1986 рік працював на Харківському тракторному заводі електрозварником.

В період з 20 липня 1986 року по 22 серпня 1986 року ОСОБА_1 був призваний на військові збори та приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

На даний час є інвалідом 2 групи; захворювання отримані при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; перебуває на обліку в управлінні ПФ України у Орджонікізевському районі міста Харкова та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2006 року, яке набрало законної сили, в задоволенні позову ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства № Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе» про визнання довідки на підставі, якої нарахована пенсія недійсною та видачі нової довідки про заробітну плату за час роботи з ліквідації аварії на ЧАЕС для нарахування пенсії - відмовлено в повному обсязі (а.с. 57-60).

Відповідно до п. 7 постанови КМУ № 1210 від 23.11.2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії призваних на військові збори військовообов`язкових, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи з заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місце і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки).

Згідно із п. 17 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, довідки про заробітну плату видаються на підставі первинних документів: особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою, організацією де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Первинними є ті документи, що складені в період роботи в зоні відчуження.

Таким чином підставою для перерахунку пенсії є довідка, видана підприємством, установою, організацією, де працювала особа, яка була призвана на військові збори, а підставою для проведення розрахунку заробітної плати за період роботи в зоні відчуження є первинні документи про нараховану та виплачену заробітну плату, періоду та фактичної тривалості робочого дня і місяця її виконання.

На час знаходження ОСОБА_1 у зоні відчуження діяло розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964, згідно якого оплата праці йому проводилась в чотирьохкратному розмірі понад середньомісячної заробітної плати, виходячи з тарифної ставки ( окладу), встановленої за місцем роботи.

Тобто, після прийняття зазначеного розпорядження РМ СРСР від 17.05.1986 року № 964 робота працівників оплачувалась у кратному розмірі, виходячи з тарифної ставки за місцем роботи, без застосування підвищених тарифів згідно Постанови ЦК КПРО, ПВС СРСР, РМ та ВЦСПС від 07.05.1986 року № 524-156.

Дані нормативні акти не застосовувались одночасно, так як розпорядження РМ СРСР від 17.05.1986 року № 964 вводить нові умови оплати праці замість попередніх, встановлених Постановою ЦК КПРС, ПВС СРСР, РМ та ВЦСПС від 07.05.1986 року № 524-156 (Постанова РМ УРСР від 08.05.1986 року № 168-5).

Оплата працівників, які виконували зазначені роботи у 3,2,1 зонах небезпеки проводились відповідно у 4,3,2 кратному розмірі у порівнянні з встановленими діючим законодавством. На решту території 30-кілометрової зони ЧАЕС ( яка не увійшла до зон небезпеки) оплата проводилась без змін, тобто по підвищеним до 100% тарифним ставкам.

Таким чином підставою для нарахування пенсії є довідка, видана підприємством, установою, організацією, де працювала особа, яка була призвана на військові збори, а підставою для проведення розрахунку заробітної плати за період роботи в зоні відчуження є первинні документи про нараховану та виплачену заробітну плату, періоду та фактичної тривалості робочого дня і місяця її виконання.

На час знаходження ОСОБА_1 у зоні відчуження діяло розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964, згідно якого оплата праці йому проводилась в чотирьохкратному розмірі понад середньомісячної заробітної плати, виходячи з тарифної ставки ( окладу), встановленої за місцем роботи.

Позивач ОСОБА_1 не заперечував той факт, що при обчисленні його заробітку та видачі довідки, яку він надав до пенсійного фонду і з урахуванням якої йому виплачується пенсія кратність застосована.

Вирішуючи спір, суд обґрунтовано не прийняв до уваги висновок судово-економічної експертизи № 8001 від 03 жовтня 2014 року про необхідність застосування при проведенні розрахунку заробітної плати позивача за час його участі в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС положень ст. 36 Закону України «Про статус та соціальних захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХП від 28 лютого 1991 року (в редакції Закону від 28 лютого 1991 року) і необхідність збільшення тарифної ставки позивача у 1,8 рази, оскільки цього нормативно-правового акту на час участі позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не існувало, його було прийнято пізніше, на теперішній час вже не існує, і, відповідно до положень ст. 58 Конституції України, його положення не можуть бути розповсюджені на правовідносини, які мали місце до його прийняття та припинили дію на час звернення з позовом до суду.

Також згідно роз`яснення Держкомпраці УРСР та УКРСОФПРОФа від 08.01.1986 року № 05/2-25-2. 03-51-8 премія встановлюється диференційовано до 60% за виконання конкретних показників роботи керівниками підприємств за згодою з профспілковим комітетом. Для врахування премії у заробітну плату для обчислення пенсії у розмірі 60% необхідно, щоб це було передбачено Положенням про преміювання працівників.

Матеріали справи не містять цього Положення; відсутні і накази, які видавалися для виплати таких премій.

Отже, підстав для видачі нової довідки про заробітну плату з зазначенням в ній сум, які фактично позивачу не виплачувалися та вважати , що ці суми вираховувалися неправильно - підстав немає.

Судова колегія вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Такий висновок є обґрунтованим, оскільки суд дійшов його на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, та наявних в ній доказів, яким дана відповідна оцінка. Правильно встановивши юридичну природу виниклих правовідносин, суд застосував закон, який їх регулює.

Доводи викладені в апеляційній скарзі були предметом судової перевірки та не дістали об`єктивного підтвердження.

Наведені у рішенні мотиви визнання цих доводів безпідставними, судова колегія вважає обґрунтованими, такими що відповідають матеріалам справи.

Оскільки судове рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття рішення відносно скасування чи зміни оскаржуємого судового рішення і висновків суду першої інстанції не спростовують, в її задоволенні належить відмовити на підставі ст.308 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 313-315, 317, 319, 321, 322, 324, 325 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді