АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/6436/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Грицак Р.М.
Провадження № 22-ц/789/1563/15 Доповідач - Костів О.З.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Костіва О.З.

суддів - Жолудько Л. Д., Сташків Б. І., при секретарі - Баляс Т.І.

за участю представника апелянта ОСОБА_1

ОСОБА_2

позивача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22 жовтня 2015 року та додаткове рішення від 02 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7, до ОСОБА_1, Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_8, звернулися до Тернопільського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_9 «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Заявлені вимоги позивач ОСОБА_4 мотивував тим, що внаслідок ДТП, яка сталась 13 грудня 2014 року з вини ОСОБА_1, було пошкоджено належний йому автомобіль НОМЕР_1. Згідно висновку експерта загальна вартість матеріальних збитків, завданих пошкодженням автомобіля, становить 94221.57 грн. Крім того, він поніс витрати на проведення експертизи в розмірі 1600 грн. та 105.64 грн. сплатив за телеграми, якими повідомлено відповідачів про час і місце огляду автомобіля експертом. ОСОБА_9 «Страхова група «TAC», яка є страховиком ОСОБА_1, згідно страхового полісу виплатила йому 45000 грн. страхового відшкодування. Однак, відповідачі добровільно відмовляються компенсувати йому решту вартості пошкодження автомобіля. Оскільки ліміт відповідальності за полісом страхового відшкодування ОСОБА_9 «Страхова група «TAC» становить 50000 грн., просив стягнути з ОСОБА_9 «Страхова група «TAC» 5000 грн., а з ОСОБА_1 45927.21 грн. (з яких 44221.57 грн. - сума матеріального збитку, 1600 грн. - вартість експертизи та 105.64 грн. - вартість телеграм) як з особи, з вини якої безпосередньо завдано матеріальної шкоди.

Позивачка ОСОБА_3 в обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що внаслідок ДТП, яка сталась 13 грудня 2014 року з вини ОСОБА_1, її малолітній син ОСОБА_6, який знаходився в автомобілі НОМЕР_2, отримав середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, які потягли за собою тривалий розлад здоров'я. Також її малолітня дочка - ОСОБА_8, яка теж під час ДТП перебувала в автомобілі, отримала легкі з короткочасним розладом здоров'я тілесні ушкодження. Враховуючи, що діти, які були травмовані під час дорожньо-транспортної пригоди, перенесли значні страждання, терпіли фізичний біль, обмеження різного характеру, певний час лікувалися і на даний час продовжують лікуватись, їм було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює: сину ОСОБА_10 - 20000 грн., доньці ОСОБА_8 - 10000 грн. Зважаючи, що ОСОБА_9 «Страхова група «TAC» є страховиком ОСОБА_1 згідно страхового полісу, просила стягнути із відповідача ОСОБА_9 «Страхова група TAC» 5000 грн., а з відповідача ОСОБА_1 25000 грн. в її користь в якості відшкодування моральної шкоди, завданої її дітям.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 22 жовтня 2015 року (з врахуванням ухвали від 02 листопада 2015 року про виправлення описки) позов задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «TAC» в користь ОСОБА_4 5000 грн. матеріальної шкоди.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «TAC» в користь ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_6, 227 грн. 85 коп. моральної шкоди.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «TAC» в користь ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_8, 56 грн. 14 коп. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_4 45927 грн. 21 коп., з яких: 44221 грн. 57 коп. - матеріальна шкода, 1600 грн. - витрати на проведення експертизи та 105 грн. 64 коп. - інші судові витрати (вартість телеграм).

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_6, 19772 грн. 15 коп. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_8, 9943 грн. 86 коп. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 702 грн. 87 коп. судового збору.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 02 листопада 2015 року стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» 487.60 грн. судового збору на користь держави.

ОСОБА_1 та ОСОБА_9 «Страхова група «TAC» подали на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22 жовтня 2015 року апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказують, що судом не повно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що автотоварознавча експертиза проведена з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки експертом не надано звіту про оцінку майна, як обов'язкового документу. Також судом першої інстанції не надано жодної оцінки представленому ним рахунку-фактуру офіційного представника «Hyundai» у Тернопільській області (TOB «Богдан-АВТО Тернопіль»). Крім того, зазначає, що ним були оплачені всі витрати на лікування неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_8 Судом не було враховано, що в порушення ПДР одна дитина в момент ДТП знаходилася на передньому сидінні автомобіля. Також позивачі надали письмову розписку про відсутність будь-яких претензій щодо моральних стягнень. Просить змінити рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22 жовтня 2015 року в частині стягнення з нього моральної шкоди на користь ОСОБА_3, яка діяла в інтересах неповнолітніх дітей та зменшити розмір відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_9 «Страхова група «TAC» в своїй апеляційній скарзі зазначає, що 09 квітня 2014 року ОСОБА_4 подав до ОСОБА_9 «СГ «TAC» заяву про виплату страхового відшкодування та погодився із проведенням виплати у розмірі 45000.00 грн. Крім того, судом безпідставно було встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує виключно оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП. Просять скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22 жовтня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_9 «Страхова група «TAC» в користь ОСОБА_4 5000 грн. матеріальної шкоди, а також додаткове рішення від 02 листопада 2015 року.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 ОСОБА_2 подану апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Представник апелянта ОСОБА_9 «Страхова група «ТАС» в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи.

Позивачка ОСОБА_3 та представник позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5 проти апеляційних скарг заперечили, просили рішення суду залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають виходячи із наступного.

В судовому засіданні встановлено наступні обставини.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 23 березня 2015 року встановлено, що 13 грудня 2014 року близько 11 год. 40 хв. водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_3, не перевіривши і не забезпечивши технічно-справний стан вказаного автомобіля, з несправною правою нижньою шаровою опорою, що загрожувало безпеці дорожнього руху, рухався по вул. Ст.Будного в напрямку вул.Карпенка м.Тернополя. Під час руху ОСОБА_1, в порушення п.2.3 «б» ПДР України, не стежив за його технічним станом та керував технічно-несправним автомобілем НОМЕР_4, із швидкістю не менш як 76-81 км/год., яка в порушення п.п.12.1, 12.4 ПДР України не відповідала його технічному стану та дозволеній швидкості в населеному пункті, водій ОСОБА_1, не забезпечив безпеку дорожнього руху і його автомобіль «ВАЗ-210700-20», в порушення п. 11.4 та вимог горизонтальної дорожньої розмітки 1.3 ПДР України, яку перетинати заборонено, виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, де і допустив зіткнення із автомобілем НОМЕР_2., яким керував ОСОБА_4 та в якому, крім останнього, перебували два пасажира, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_8 Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Hyundai Accent» малолітній ОСОБА_6, отримав наступні тілесні ушкодження: рани ясен в ділянці передньої поверхні коміркового відростка верхньої щелепи на рівні 1-2-их лівих і правих зубів, садно підборіддя, струс головного мозку як один із видів закритої черепно-мозкової травми, ушкодження тканин селезінки та печінки з формуванням невеликих гематом під їх неушкодженими капсулами і відносно великих розмірів гематоми в товщі правої частки печінки, які призвели до тривалого (більш як 21 день) розладу здоров'я та за цією ознакою належать до середнього ступеня тяжкості.

Зазначеним вироком ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та притягнуто до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок чи постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, та є підставою для звільнення від доказування. Також обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть учать у справі, не підлягають доказуванню.

Також судом встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, під час ДТП, що з вини відповідача ОСОБА_1 мало місце 13 грудня 2014 року, отримала струс головного мозку, як один із видів закритої черепно-мозкової травми, та забій м'яких тканин лівої гомілки з гематомою (обмеженим накопиченням крові в їх товщі) в ділянці внутрішньої частини її верхньої третини, які з боку шкіряних покривів проявилися синцем на передній і бокових поверхнях верхньої й середньої її третин, тобто, легкі з короткочасним розладом здоров'я тілесні ушкодження.

На момент вчинення ДТП 13 грудня 2014 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ОСОБА_9 «Страхова група «TAC» згідно полісу №АІ/2055918. Ліміт відповідальності за заподіяння матеріальної шкоди 50000.00 грн., за заподіяння шкоди життю і здоров'ю - 100000 грн., франшиза 0.00 грн.

Як вбачається із складеного ОСОБА_9 «СГ «TAC» розрахунку встановлено документальне підтвердження витрат на лікування ОСОБА_6 на суму 5556.90 грн. та документальне підтвердження витрат на лікування ОСОБА_11 1122.85 грн.

Згідно висновку експерта №205/15, складеного 25 серпня 2015 року експертом-автотоварознавцем ОСОБА_12 (свідоцтво №304, видане Міністерством юстиції України 29 серпня 2000 року) за ухвалою суду від 03 серпня 2015 року, розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_2 в результаті ДТП складає 94221.57 грн. Вартість проведеного експертного дослідження складає 1600 грн., яка сплачена ОСОБА_4, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №205/15 від 25 серпня 2015 року.

Згідно квитанцій про оплату на суму 105.64 грн. ОСОБА_4 12 серпня 2015 року надіслано на адресу відповідачів телеграми з повідомлення про час і дату проведення експертом огляду автомобіля.

Згідно заяви, поданої 09 квітня 2015 року ОСОБА_9 «Страхова група «TAC», ОСОБА_4 погодився на виплату 45000 грн. страхового платежу за пошкодження автомобіля НОМЕР_2 внаслідок ДТП, яке сталося 13 грудня 2014 року.

ОСОБА_9 «Страхова група «TAC» здійснила виплату ОСОБА_4 45000 грн. страхового відшкодування в рамках ліміту відповідальності страхового полісу №АІ/2055918, укладеного з ОСОБА_1, що не заперечується сторонами.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Статтею 990 ЦК України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

На підставі ч.3 ст.988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Стаття 22 цього Кодексу до реальних збитків відносить втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

На підставі ст.29 вказаного Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Також п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

В силу вимог ч.1 ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Колегія суддів не приймає до уваги та вважає безпідставними посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на упередженість експерта та невірність розрахунку суми матеріального збитку, завданого позивачу ОСОБА_4 пошкодженням його автомобіля виходячи із наступного.

Порядок оцінки (визначення вартості) дорожніх транспортних засобів (далі - ДТЗ), загальні принципи, методи оцінки та товарознавчих досліджень, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості ДТЗ регламентуються Методикою товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092.

Колегія суддів вважає, що висновок експерта №205/15, згідно якого визначено розмір матеріального збитку, завданого позивачу в результаті пошкодження його автомобіля НОМЕР_2, містить докладний опис проведеного експертом дослідження, належно мотивований та науково обґрунтований з поставлених запитань, виконаний кваліфікованим спеціалістом, який попереджений про кримінальну відповідальність за ст.384, 385 КК України, у відповідності до Закону України «Про судову експертизу» №4038-ХІІ від 25 лютого 1994 року та Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08 жовтня 1998 року.

При проведенні експертизи експертом належним чином оглянуто та досліджено пошкоджений транспортний засіб.

Таким чином, оцінивши вказаний висновок за правилами ст.212 ЦПК України суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів, не знайшов жодних обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність даного висновку експерта чи суперечливість його іншим матеріалам справи, а тому він є належним та допустимим доказом у справі.

Крім цього, допитаний судом першої інстанції експерт ОСОБА_12 пояснив, що висновок №205/15 від 25 серпня 2015 року складений ним на основі чинного законодавства України, діючих методик процедури визначення вартості дорожніх транспортних засобів, застосовуючи програму «Адватекс».

Жодних належних та допустимих доказів необгрунованості наявного в матеріалах справи висновку експертизи та завищення вказаної у ньому суми відповідачем суду представлено не було.

Колегія суддів не приймає до уваги представлений відповідачем ОСОБА_1 рахунок-фактуру TOB «Богдан-АВТО Тернопіль», оскільки вказаний документ не містить жодного підпису, печаток та не може вважатися належним і допустимим доказом в розумінні ст.ст.58, 59 ЦПК України.

Також безпідставними є посилання апелянта ОСОБА_1 на те, що експертом не надано звіту про оцінку майна, оскільки згідно висновку №205/15, складеного 25 серпня 2015 року експертом-автотоварознавцем, визначено розмір матеріального збитку.

Також колегія суддів не приймає до уваги посилання представника апелянта ОСОБА_9 «Страхова група «TAC» на те, що позивачу ОСОБА_4 здійснено виплату страхового відшкодування у повному обсязі згідно поданої останнім заяви, у розмірі 45 000.00 грн., оскільки чинним законодавством передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Таким чином, враховуючи ліміт відповідальності ОСОБА_9 «Страхова група «TAC» згідно полісу №АІ/2055918, суми фактично здійсненої виплати (45000 грн.), суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що сума матеріальної шкоди, завданої позивачу пошкодженням автомобіля у ДТП 13 грудня 2014 року, що підлягає до відшкодування відповідачем ОСОБА_9 «Страхова група «TAC», становить 5000.00 грн., а решту суми матеріальної шкоди в розмірі 45927 грн. 21 коп. (з яких: 44221 грн. 57 коп. - матеріальна шкода, завдана пошкодженням автомобіля, 1600 грн. - сума витрат на проведення експертизи та 105 грн.64 коп. - вартість надісланих позивачем телеграм), підлягає до відшкодування відповідачем ОСОБА_1, як особою, яка безпосередньо винна у завданні шкоди.

Будь-яких інших розрахунків та відомостей щодо суми страхового відшкодування сторонами представлено не було.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

За умовами п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що у випадку порушення зобов'язання моральна шкода може бути відшкодована лише тоді, коди це встановлено договором або законом (стаття 611 ЦК). Зокрема, можливість відшкодування моральної шкоди передбачена у відносинах у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно ч.3 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Враховуючи, що малолітні діти ОСОБА_6 та ОСОБА_8 були травмовані під час дорожньо-транспортної пригоди та терпіли фізичний біль, обмеження різного характеру, певний час лікувалися і на даний час продовжують лікуватись, колегія суддів вважає беззаперечний факт завдання їм моральної шкоди.

Згідно ст.26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на момент укладення полісу і ДТП), страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Виходячи з вимог закону, засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо визначення розміру грошового відшкодування позивачці ОСОБА_3 за завдану дитині ОСОБА_6 моральну шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_9 «Страхова група «TAC», в розмірі 227 грн. 85 грн. (5% від суми страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю дитині в розмірі 5556.90 грн.), а розмір грошового відшкодування за завдану дитині ОСОБА_8 моральну шкоду в сумі 56 грн. 14 коп. (5% від суми страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю дитині в розмірі 1122.85 грн.)

Оскільки в судовому засіданні відповідачем ОСОБА_1 не надано жодних доказів, що ушкодження здоров'я дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_8 під час ДТП сталося не з його вини, судом першої інстанції вірно визначено суму грошового відшкодування позивачці ОСОБА_3 за завдану дитині ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 19772 грн. 15 коп., та суму грошового відшкодування за завдану дитині ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 9943 грн. 86 коп., які вірно стягнуто із відповідача ОСОБА_1

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта ОСОБА_1 на те, що після вчинення ДТП ним було оплачено всі витрати на лікування неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_8, оскільки відшкодування вказаних витрат не є предметом даного позову.

Крім цього, безпідставними є посилання апелянта ОСОБА_1 на те, що у момент ДТП неповнолітня дитина, яка отримала травми, знаходилася на передньому пасажирському сидінні та не була пристебнута паском безпеки, оскільки вказана обставина не спростовує його вини в скоєнні даної ДТП.

Також колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта ОСОБА_1 на те, що позивачем надано письмову розписку про відсутність будь яких претензій щодо моральних стягнень, оскільки вказана обставина не позбавляє особу права на звернення до суду.

Крім цього, вказана розписка взагалі відсутня в матеріалах справи.

Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У відповідності до ст.ст.57, 58 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування,

Задовольняючи позов, судом першої інстанції надано вірну оцінку обставинам справи, оскільки відповідачами суду не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень по суті заявленого позову.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22 жовтня 2015 року та додаткове рішення від 02 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_13