Справа № 681/393/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді - Горщар А.Г.

при секретарях Сідорському В.Т., Іщук С.А.

з участю позивача, його представника адвоката ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полонне

цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛД ЛОГІСТИК» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом в якому просив поновити його на роботі водія електрокара товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛД ЛОГІСТИК» (далі ТОВ), стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.02.2015 року по день постановлення судом рішення, а також стягнути з ТОВ моральну шкоду в сумі 10 000 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що він працював у ТОВ водієм електрокара, та 25 лютого 2015 року за наказом № 5-к його було звільнено з роботи на підставі п.2 ст. 41 КЗпП України, у звязку із втратою довіря власником за навмисне порушення ним з корисливою метою правил проведення операцій з товарно-матеріальними цінностями (далі ТМЦ), що на його думку є незаконним, оскільки він будь-яких порушень своїх трудових обовязків не вчиняв, до виникнення нестачі продукції, в чому його звинувачує роботодавець, ніякого відношення не має.

В судовому засіданні ОСОБА_3 заявлений ним позов підтримав і просив задовольнити свої вимоги в повному обємі.

Представник відповідача позов не визнав, пояснив, що ОСОБА_3 являвся матеріально відповідальною особою і з ним було укладено договір про повну матеріальну відповідальність, оскільки він здійснював транспортування продукції при загрузці її у вагони. 24.02.2015 року ТОВ виявило нестачу тушок курей заморожених в кількості 330 кг на суму 8685 грн. 60 коп. В ході проведення внутрішньої перевірки причин виникнення нестачі було встановлено, що позивач 04.12.2014 року прийняв участь у крадіжці вказаної продукції, за що його було на законних підставах звільнено з роботи із зазначеної вище підстави.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає позов задоволенню не підлягає.

Встановлено, що відповідно до наказу директора ТОВ № 3-к від 01 березня 2013 року позивача було прийнято на роботу водієм електрокари.

Згідно до Робочої інструкції водія електрокари, затвердженої керівником ТОВ 01.03.2013 року, з якою ОСОБА_3 був ознайомлений цього ж дня, водій електрокари зобовязаний транспортувати і забезпечувати збереження вантажів (пункт 2.3).

Також 01.03.2013 року між ТОВ та позивачем укладено договір про повну матеріальну відповідальність, відповідно до положень якого, ОСОБА_3 зобовязувався зокрема, дбайливо ставитись до переданих йому Роботодавцем для зберігання або іншої мети матеріальних цінностей і вживати заходи для відвернення заподіяння їм шкоди.

25 лютого 2014 року за наказом директора ТОВ № 5-к за навмисне порушення правил проведення операцій з ТМЦ при завантаженні вагонів ОСОБА_3 звільнено з посади водія електрокари у звязку із втратою довіря з боку власника, згідно п.2 ст. 41 КЗпП України.

В судовому засіданні встановлено, що 13.02.2014 року службовим особам ТОВ стало відомо про виникнення нестачі продукції заморожених курей, яку було відправлено покупцеві фірми «Хладолен», що знаходиться в республіці Казахстан, після чого ними проведена внутрішня перевірка причин виникнення нестачі.

В ході цієї перевірки зясувалось, що 04.12.2014 року при загрузці у вагони згаданої продукції, участь у якій приймав позивач як водій електрокари, виникла нестача курей заморожених в кількості 330 кг на суму 8685 грн. 60 коп.

Також, під час перевірки було встановлено, що ОСОБА_3 04.12.2014 року своїми умисними діями порушив визначені для нього згаданою Інструкцією та Договором обовязки, що призвело до виникнення зазначеної нестачі ТМЦ.

Вказані обставини стверджуються сукупністю таких доказів:

даними акту контрольної перевірки інвентаризації цінностей від 24.02.2015 року, згідно якого виявлено нестачу тушок курей заморожених в кількості 330 кг на суму 8685,60 грн.;

Даними листа, службової записки від 17.02.2015 року, висновку експерта № 1194/15-26 від 05.06.2015 року, які вказують на те, що 17.02.2015 року ОСОБА_3Г власноручно написав, що 04.12.2014 року під час загрузки вагону він на пропозицію ОСОБА_4 призупинив роботу, при цьому останній скинув невизначену кількість ящиків на пуття, за що пообіцяв його віддячити.

Показаннями допитаних судом свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, котрі пояснили, що в лютому 2015 року надійшла інформація від покупця продукції про виявлення нестачі тушок заморожених курей, у звязку з чим було проведено перевірку, в ході якої зясувалось, що 04.12.2014 року за участю ОСОБА_3 при загрузці вагонів продукцією, частину ящиків, які перевозив позивач електрокаром не було загружено у вагон. Під час проведення перевірки даного факту ОСОБА_3 визнавав, що він причетний до виникнення нестачі продукції.

Даними відеозаписів оглянутих судом, із яких вбачається, що під час загрузки позивач підвозив до вагону електрокаром ящики з продукцією не в повному обємі.

За положеннями ч.1 ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно пункту 2 частини 1 статі 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках, винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Згідно розяснень викладених у пункті 28 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 06.11.92 « Про практику розгляду судами трудових спорів» , звільнення з підстав втрати довір'я суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довір'я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов'язані з їх роботою.

Отже, суд вважає, що ОСОБА_3 являвся працівником який безпосередньо обслуговував товарні цінності, оскільки був зайнятим їх транспортуванням, вчинив вказані вище умисні дії, в результаті чого виникла нестача продукції, що давало керівнику ТОВ підстави для втрати до нього довіря, а відтак відповідач правомірно звільнив позивача з роботи із підстави передбаченої п.2 ч.1 ст. 41 КЗпП України.

Суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_3, та його адвоката, що звільнення являється незаконним, оскільки є не доведеним сам факт виникнення нестачі, участь у цьому ОСОБА_3, а також що відповідачем в наказі про звільнення не вказано, коли ж саме позивач вчинив дії, які викликали у керівника ТОВ втрату до нього довіря.

Сукупність наведених вище доказів, які є належними та допустимим, безсумнівно доводять, що ОСОБА_3 вчинив умисні, протиправні дії, внаслідок яких завдано шкоди майну ТОВ, у звязку з чим у роботодавця були обґрунтовані підстави звільнити ОСОБА_3 з роботи через втрату до нього довіря.

Також, зазначені докази беззаперечно свідчать про те, що позивачем саме 04.12.2014 року були вчинені згадані дії, що призвели до нестачі продукції, яку роботодавець виявив в лютому 2015 року, а відсутність в наказі про звільнення ОСОБА_3 дати вчинення ним протиправних дій, само по собі не може слугувати підставою для визнання звільнення незаконним.

Керуючись наведеним, ст.10, 60, 70, ч.3 ст. 209, ст. 212-215 ЦПК України суд ,-

вирішив:

В позові ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області шляхом подачі до суду першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий____________