У х в а л а

28 серпня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Гуменюка В.І.,Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд судових рішень в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, товариства з обмеженою відповідальністю «Клумба.юа», треті особи: Державна служба інтелектуальної власності України, товариство з обмеженою відповідальністю «Інтернет інвест», про визнання договору недійсним,

в с т а н о в и л а:

8 липня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пункту 4 статті 355 ЦПК України.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2014 року, постановлено визнати недійсним договір про оплатне передання виключних майнових прав інтелектуальної власності на торгівельну марку.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 грудня 2015 року касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції відхилено.

ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення й постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, зокрема статті 203 та

215 Цивільного кодексу України, статті 65 Сімейного кодексу України.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить постанову Верховного Суду України від 8 квітня 2015 року (справа №6-7цс15).

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пункту 4 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив із того, що відчуження майнових прав на об'єкт інтелектуальної власності (товарний знак), який є спільним майном подружжя, відбулося без письмової згоди іншого з подружжя.

У наданій для порівняння постанові Верховний Суд України виходив з того, що оскільки подружжя лише намагається повернути кошти за придбання автомобіля, то це свідчить про наявність згоди подружжя на його відчуження, а також про наявність у позивачки права на відповідну компенсацію її частки у відчуженому майні.

Таким чином надана для порівняння постанова Верховного Суду України не свідчить про невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, товариства з обмеженою відповідальністю «Клумба.юа», треті особи: Державна служба інтелектуальної власності України, товариство з обмеженою відповідальністю «Інтернет інвест», про визнання недійсним договору за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Жовтневого районного суду

м. Дніпропетровська від 25 листопада 2013 року, ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 18 грудня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Ю.Л. Сенін

В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук