Справа № 680/819/15-ц
№ 2-о/680/60/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про відмову у відкритті провадження по справі

"29" липня 2015 р. смт. Нова Ушиця

Суддя Новоушицького районного суду Хмельницької області Яцина О.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про визнання фізичної особи недієздатною, -

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулася до суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною, посилаючись на те, що 24 червня 2013 року померла її бабуся ОСОБА_2, яку заявниця хоче визнати недієздатною посмертно.

Вивчивши матеріали справи, суддя приходить до висновку, що у відкритті провадження за цією заявою необхідно відмовити з наступних підстав.

В силу ст.ст.24, 25, 30, 39, 41 ЦК України - людина, як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою, яка за життя наділена цивільною право та діє - здатністю. Здатність мати цивільні права та обовязки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті.

У випадках, встановлених законом, охороняються інтереси зачатої, але ще не народженої дитини, а також здатність мати окремі цивільні права та обов'язки може пов'язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку.

Цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними.

Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється Цивільним кодексом України і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.

Фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Заяви про визнання громадянина недієздатним підлягають розглядові окремо від інших вимог у порядку, передбаченому статтями 256-260 ЦПК.

Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.

У разі визнання фізичної особи недієздатною над нею встановлюється опіка.

Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочини від її імені та в її інтересах вчиняє її опікун, він же несе і відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою.

З системного аналізу виписаних вище норм випливає висновок, що, за загальним правилом, визнати фізичну особу недієздатною можливо тільки за життя тої, оскільки зі смертю фізичної особи припиняються як її правоздатність, так і дієздатність.

Між тим, з буквального тлумачення ст.40 ЦК України, пунктів 8 та 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.03.1972 року «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним», можна зробити висновок про те, що суд з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи та інших доказів щодо психічного стану особи, може й посмертно визначити її недієздатною, якщо від часу виникнення недієздатності залежить визнання недійсним шлюбу, договору або іншого правочину.

При цьому, питання про недієздатність громадянина може і повинно вирішуватись судом одночасно зі спором про право цивільне і лише в тому разі, коли спір виник після смерті цього громадянина.

У разі подачі до суду заяви про визнання особи, що померла, недієздатною окремо від спору цивільного, у відкритті провадження слід відмовити за п. 1 ч. 2 ст.122 ЦПК України.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 та доданих до неї матеріалів, вона просила визнати недієздатним свою померлу бабусю, при цьому не назвала правових наслідків, з якими законодавець повязує можливість визнання особи недієздатною після її смерті.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

На підставі вищезазначеного, керуючись п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про визнання громадянина недієздатним - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О.І.Яцина