Провадження № 2/317/1143/2015
Справа № 317/1758/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

у складі:

головуючого судді Сакояна Д.І.

при секретарі судового засідання Грецовій О.Б.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Марївської сільської ради Запорізького району Запорізької області, треті особи Запорізька районна державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Марївської сільської ради Запорізького району Запорізької області, треті особи Запорізька районна державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області, та просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок та господарські споруди, що знаходяться за адресою: с. Марївка, вул. Шкільна, 39, Запорізького району Запорізької області, а саме: житловий будинок літ. «А», службову прибудову літ. «а», ганок до літ. «а», літню кухню літ. «Б», сарай літ. «В», вбиральню літ. «Г», душ літ. «Д», колодязь № 2.

В обґрунтування позову зазначив, що 19.11.2014 р. померла його мати ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок та господарські споруди, що розташовані за адресою: вул. Шкільна, 39, с. Марївка, Запорізького району Запорізької області. За життя мати склала заповіт, в якому зробила заповідальне розпорядження та все належне їй на час смерті майно заповідала йому. Заповіт не змінений та не відмінений.

Посилається на те, що протягом шестимісячного строку прийняв спадщину, відкриту після смерті матері. Однак при оформленні спадкових прав на житловий будинок зясувалось, що право власності на житловий будинок не зареєстровано. У звязку з тим, що оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку не має змоги, звернувся до суду. Вказує, що відповідно до даних погосподарської книги Марївської сільської ради Запорізького району Запорізької області власником будинку № 39 по вул. Шкільній у с. Марївка є ОСОБА_4

20 липня 2015 року на адресу суду надійшло додаткове нормативне обґрунтування позову, в якій позивач зазначає, що постановою державного нотаріуса Запорізької районної державної нотаріальної контори йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа та відсутністю державної реєстрації права власності на житловий будинок. Вважає, що його право підлягає судовому захисту, шляхом визнання права власності, оскільки не визнається нотаріусом.

Позивач в судове засідання не зявився про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

В судове засідання зявилась представник позивача ОСОБА_1, яка позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у позові.

Повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи представник Марївської сільської ради Запорізького району Запорізької області в судове засідання не зявився. До суду від відповідача неодноразово надходили заяви про розгляд справи за відсутності представника відповідача, в яких також зазначено про те, що відповідач не заперечує проти задоволення позову.

Повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи представник третьої особи Запорізької районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, пояснень не надав.

Повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи представник третьої особи Реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не зявився, пояснень не надав.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази у справі, встановив наступне.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 313536 19 листопада 2014 року померла ОСОБА_4.

Згідно довідки № 79/01 від 03.02.2015 р., виданої виконавчим комітетом Марївської сільської ради, ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала на території ради за адресою: с. Марївка Запорізького району Запорізької області, вул. Шкільна, 39.

Відповідно до свідоцтва про народження серії ЯЩ № 723122 матірю ОСОБА_2, позивача у справі, є ОСОБА_5.

Відповідно до заповіту від 11.04.2011 р., посвідченого секретарем виконавчого комітету Марївської сільської ради ОСОБА_4 заповіла належний їй житловий будинок № 39, що знаходиться за адресою: с. Марївка Запорізького району Запорізької області, вул. Шкільна, а також все майно, що буде належати їй на день смерті сину ОСОБА_2.

Заявою від 14.04.2015 р. позивач прийняв спадщину, у тому числі житловий будинок з господарськими спорудами в с. Марївка Запорізького району Запорізької області, вул. Шкільна, 39.

З копії спадкової справи, дослідженої у судовому засіданні, вбачається, що інших спадкоємців крім позивача немає.

Постановою завідувача Запорізької районної державної нотаріальної контори ОСОБА_6 № 951/02-31 від 20.05.2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок та витягу з Реєстру прав власності.

З копії погосподарської книги вбачається, що головою домогосподарства № 39 по вул. Шкільній у с. Марївка Запорізького району Запорізької області була ОСОБА_4 Домогосподарство складається з житлового будинку житловою площею 32,6 кв.м. та земельних ділянок.

Згідно технічного паспорту, складеного станом на 15.04.2015 р. житловий будинок літ. «А» та колодязь № 2 побудовані в 1890 році; службова прибудова літ. «а», сарай літ. «В» побудовані в 1963 році; літня кухня літ «Б» побудована в 1970 році, вбиральня літ «Г» та душ літ. «Д» побудовані в 1975 році. Матеріали справи містять технічний паспорт, складений станом 08.05.1991 р., який за змістом є аналогічним технічному паспорту складеному станом на 15.04.2015 р.

З досліджених технічних паспортів вбачається, що самочинних побудов немає.

Згідно довідки № 559/02 від 14.08.2015 р., виданої виконавчим комітетом Марївської сільської ради, земельна ділянка за адресою: с. Марївка Запорізького району Запорізької області, вул. Шкільна, 39, закріплена за будинком за вищевказаною адресою, не приватизована, є комунальною власністю Марївської сільської ради.

З витягу за результатом пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на обєкт нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що відомості щодо означеного житлового будинку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності ОСОБА_4 на спірний житловий будинок за життя набула правомірно, відтак він увійшов до спадкової маси.

Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Позивачка є такою, що прийняла спадщину, оскільки в межах шестимісячного строку звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.ч. 1,2 та ст. 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Так, 05 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію обєктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію нерухоме майно, збудоване до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі обєкти.

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Відповідно до ст.ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21 лютого 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Системно проаналізувавши докази у справі суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 успадкував за заповітом майно, що належало спадкодавцю, у тому числі житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: с. Марївка Запорізького району Запорізької області, вул. Шкільна, 39.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи, що обставини на які посилається позивач знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, суд приходить до остаточного висновку про обґрунтованість позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 60, 88, 214-215, ч. 3 ст. 209 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

ОСОБА_7 Миколайовича до територіальної громади в особі Марївської сільської ради Запорізького району Запорізької області, треті особи Запорізька районна державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок та господарські споруди, що знаходяться за адресою: с. Марївка, вул. Шкільна, 39, Запорізького району Запорізької області, а саме: житловий будинок літ. «А», службову прибудову літ. «а», ганок до літ. «а», літню кухню літ. «Б», сарай літ. «В», вбиральню літ. «Г», душ літ. «Д», колодязь № 2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.І. Сакоян