Справа № 167/434/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Сіліч І.І.
Провадження № 22-ц/773/1122/15 Категорія: 27 Доповідач: Матвійчук Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Русинчука М.М., Мудренко Л.І.,

при секретарі - Концевич Я.О.,

з участю відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Єдність» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою позивача Кредитної спілки «Єдність» на рішення Рожищенського районного суду від 08 червня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Рожищенського районного суду від 08 червня 2015 року в позові Кредитної спілки «Єдність» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач Кредитна спілка «Єдність», покликаючись на порушення судом норм матеріального та процессуального права, неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.06.2008 року між кредитною спілкою «Єдність» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 220-к, відповідно до умов якого останній було надано кредитні кошти в розмірі 5000 грн.(а.с.5-7). КС «Єдність» умови договору виконала, надавши позичальнику кредитні кошти в сумі 5000 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером(а.с.10). Позичальник належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання, тому станом на 01.03.2015 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 24360,00 грн.(а.с.4). В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 27.06.2008 року між КС «Єдність» та ОСОБА_4 був укладений договір поруки, за яким останній на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання ОСОБА_2, які виникають з умов кредитного договору від 27.06.2008 року(а.с.9). Про невиконання умов договору позивач повідомляв відповідачів листами за вих.№№ 2088, 2094 від 05.12.2008 року(а.с.11, 12).

Статтями 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів від суми позики згідно з умовами договору.

Частиною 1 ст .256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що до винесення судом рішення відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 подали заяви про застосування строку позовної давності та відмови в позові з цієї підстави(а.с.28,58).

З наданого позивачем розрахунку встановлено, що останній платіж на виконання умов кредитного договору був здійснений 06.05.2010 року в розмірі 100 грн.(а.с. 4).

Відповідно до вимог, адресованих ОСОБА_2, ОСОБА_4 за вихідними номерами 2088, 2094 від 05 грудня 2008 року кредитна спілка зверталась до останніх про дострокове повернення кредиту у зв'язку з порушенням термінів сплати обов'язкових платежів відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору та договору поруки та встановила новий термін повернення кредиту відповідно до п. 11.1. кредитного договору - 15 грудня 2008 року.

Отже, з цього часу позивач дізнався про порушення свого права, проте з позовом до суду звернувся 31 березня 2015 року, тобто після спливу встановленого законом строку позовної давності.

Виходячи з викладеного, давши вірну оцінку обставинам справи, суд першої інстанції, встановивши, що відповідачами порушені взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та договором поруки, але позивач звернувся до суду із вимогами про повернення кредитної заборгованості лише 31.03.2015 року, з врахуванням заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про застосування строку позовної давності, прийшов до правильного висновку про відмову в позові в зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги про те, що Кредитна спілка «Єдність» визнана банкрутом та введено процедуру ліквідації підприємства відповідно до постанови господарського суду Рівненської області від 13.06.2012 року та 03 квітня 2013 року ліквідатором призначено арбітражного керуючого Тихончук Л.Х., а тому, відлік строку позовної давності починається з цієї дати і закінчується 04.04.2016 року не заслуговують на увагу.

З матеріалів справи судом встановлено, що Кредитній спілці «Єдність» стало відомо про порушення свого права 5 грудня 2008 року(з дня звернення з вимогою про дострокове повернення кредитних коштів), встановлений новий строк повернення кредиту - 15 грудня 2008 року, отже, саме з цієї дати почався перебіг строку позовної давності для позивача, який закінчився до початку процедури ліквідації, а тому, кредитна спілка мала можливість у передбачені законодавством строки звернутись до суду за захистом свого порушеного права.

Не може бути підставою для поновлення строку звернення до суду ліквідатора кредитної спілки «Єдність», оскільки до останнього перейшли права, які мала кредитна спілка, а кредитна спілка втратила право вимоги до відповідачів по спливу строку позовної давності після 15 грудня 2011 року, а процедуру ліквідації підприємства розпочато 13 червня 2012 року.

Крім того, відповідно до пункту 1.2.3 укладеного кредитного договору та графіку погашення кредиту(а.с.5, 8) остаточне погашення кредиту повинно було бути здійснене не пізніше 27 червня 2010 року. Таким чином, навіть рахуючи початок перебігу строку позовної давності з цієї дати строк звернення до суду за захистом свого порушеного права пропущений, оскільки з позовом до суду позивач звернувся 31 березня 2015 року.

Отже, доводи апеляційної скарги були предметом розгляду в суді першої інстанції, судом їм надана відповідна правова оцінка і висновків суду вони не спростовують.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача Кредитної спілки «Єдність» відхилити.

Рішення Рожищенського районного суду від 08 червня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді