Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1598/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Поліщук В. В.
Доповідач Єгорова С. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

26.08.2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі: головуючого судді: Єгорової С.М.

суддів: Дьомич Л.М., Карпенка О.Л.

із секретарем: Лазаренко-Шаповаловою В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості за рахунок предмета іпотеки, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі ПАТ «Державний ощадний банк України») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості за рахунок предмета іпотеки, посилаючись на те, що 18 жовтня 2006 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір № 71, згідно з яким останньому було надано кредит в сумі 25 тис. грн на 5 років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 17 жовтня 2011 року, зі ставкою 19 % річних відповідно до п. п. 1.1, 1.2 кредитного договору.

На забезпечення виконання зобов'язань за цим договором укладено договір іпотеки нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

У зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору банком було подано позовну заяву та рішенням цього ж суду від 16 березня 2010 року з відповідача стягнуто заборгованість в сумі 18646 грн 90 коп. Вказаний борг стягується примусово шляхом звернення стягнення на пенсію боржника і частково погашений.

Після ухвалення рішення про стягнення заборгованості відповідачем знов порушувались кредитні зобов"язанння, не сплачувались поточні платежі, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 21419 грн 39 коп., з яких: прострочений борг 7944 грн; відсотки 963 грн 28 коп.; пеня 12512 грн. 11 коп.

З метою досудового врегулювання спору позичальнику було направлено лист-вимогу про усунення порушення, але до цього часу заборгованість не погашена.

Посилаючись на викладене, ПАТ «Державний ощадний банк України» просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 21419 грн 39 коп. за рахунок іпотечного майна, а саме: житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом проведення прилюдних торгів відповідно до ст. ст. 54, 62, 63 Закону України «Про виконавче провадження» та стягнути судові витрати.

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ПАТ «Державний ощадний банк України» подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалене у справі рішення скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 21 січня 2015року зазначене судове рішення скасовано. Ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2015 року вищевказане рішення апеляційного суду скасоване, справу передано на новий розгляд до апеляційного суду Кіровоградської області.

Суд касаційної інстанції при цьому зазначив, що апеляційний суд не надав належної оцінки наявним у справі доказам щодо дострокового стягнення кредиту та виконання судового рішення в примусовому порядку, не встановив розміру дійсної заборгованості відповідача, у звязку з чим рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Під час нового апеляційного розгляду справи ПАТ «Державний ощадний банк України» було подано письмове пояснення щодо розрахунку заборгованості, про стягнення якої за рахунок іпотечного майна ставиться питання (а.с.153-154), а також звіт про незалежну оцінку нерухомого майна - предмета іпотеки (а.с.166-215).

В судовому засіданні апеляційного суду представник ПАТ «Державний ощадний банк України» підтримала доводи апеляційної скарги і пояснила, що попереднім рішенням Гайворонського районного суду від 16 березня 2010 року було вирішене питання про стягнення простроченої заборгованості, яка виникла на 20 лютого 2010 року, дія договору не закінчилась і відповідач повинен був продовжувати сплату кредиту та відсотків відповідно до умов договору, проте він знов допустив прострочення боргу, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Просила скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про стягнення заборгованості у розмірі 21419 грн. 39 коп. за рахунок іпотечного майна шляхом проведення прилюдних торгів за визначеною за результатами оцінки, проведеної незалежним оцінювачем на дату розгляду даного позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, початковою ціною 98941 грн.

Відповідач в судове засідання до апеляційного суду не з"явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.162).

Колегія суддів, заслухавши судду-доповідача, пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 18 жовтня 2006 року між банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 71, згідно з яким останньому було надано кредит в сумі 25000 грн. на п"ять років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 17 жовтня 2011 року, зі ставкою 19 % річних відповідно до п.п.1.1, 1.2 договору (а.с.11-13).

З метою забезпечення зобов"язань за кредитним договором між сторонами був укладений договір іпотеки, за яким предметом іпотеки є житловий будинок з відповідними господарсько-побутовими будівлями АДРЕСА_1 розташований на прилеглій до нього земельній ділянці, що перебуває у власності Хащуватської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області, який належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого за № 457 від 15 вересня 2006 року на підставі рішення виконавчого комітету Хащуватської сільської ради № 50 від 14 вересня 2006 року, зареєстрованого в Ульяновському МБТІ за № 456 від 15 вересня 2006 року (а.с.15-17).

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові, дійшов висновку, що в спірному будинку згідно з довідкою Хащуватської сільської ради проживає неповнолітня донька відповідача ОСОБА_3 Договір іпотеки не був погоджений у встановленому порядку з органом опіки та піклування, тобто був укладений сторонами всупереч вимогам ч. 1 ст. 203 ЦК України, тому надання судом дозволу на стягнення заборгованості за рахунок іпотечного майна унеможливить користування цим майном неповнолітньою ОСОБА_3. або залишить її без житла.

З такими висновками не можна погодитись, тому що вони суперечать обставинам справи та наданим сторонами доказам.

Згідно з наданою позивачем копією рішення Виконавчого комітету Хащуватської сільської ради від 14вересня 2006 року № 51 за заявою відповідача та клопотанням опікунської ради надано згоду відповідачу ОСОБА_2 на передачу в іпотеку житлового будинку АДРЕСА_1 що належить останньому на праві власності та зареєстровано за ним, за наявності малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на забезпечення виконання його кредитних зобовязань перед банком у звязку з тим, що малолітня ОСОБА_3 забезпечена житлом та всіма належними умовами проживання у житловому будинку АДРЕСА_2 (а. с. 90).

Питання визначення дійсності правочину пов'язується з моментом його вчинення відповідно до статей 205-210 ЦК. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК).

Безпосередньо Законом України «Про іпотеку» ( Закон № 898-ІV) визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору, а, отже, іпотека не може існувати самостійно без зобов'язання.

Іпотечний договір не визнаний недійсним у судовому порядку, тому висновок суду щодо укладення іпотечного договору всупереч вимогам ч. 1 ст. 203 ЦК України не ґрунтується на законі та доказах.

Відповідно до ст. 33 Закону № 898-ІV іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За умовами п. 6.1 укладеного між сторонами іпотечного договору іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку платежу зобов"язання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу, в тому числі в повному обсязі, у випадку невиконання іпотекодавцем будь-якого із своїх обов"язків, передбачених цим договром та або/кредитним договором, в тому числі у випадку припинення зобов"язання з будь-яких підстав (розірвання кредитного договору, угодою сторін чи рішенням суду та інше) і за наявності заборгованості.

Звертаючись з даним позовом, позивач посилався на те, що станом на 14 квітня 2014 року заборгованість за кредитним договором склала 21419 грн 39 коп., з яких: прострочений борг 7 944 грн., відсотки 963 грн. 28 коп., пеня 12512 грн. 11 коп.

З матеріалів справи вбачається, що після ухвалення 16 березня 2010 року рішення Гайворонським районним судом Кіровоградської області щодо стягнення з ОСОБА_2 кредитної заборгованості у звязку з невиконанням умов кредитного договору в сумі 18646 грн. 90 коп. знову виникла заборгованість через невиконання позичальником своїх зобов"язань щодо погашення кредиту та сплати відсотків перед банком, що на 14 квітня 2014 року становила 21419 грн. 39 коп., з яких: прострочений борг 7944 грн., відсотки 963 грн. 28 коп., пеня 12512 грн. 11 коп. (а. с. 7, 8, 27, 155-158), яку банк просить стягнути з відповідача шляхом продажу на прилюдних торгах предмета іпотеки.

Судом апеляційної інстанції оглянуто матеріали цивільної справи № 2-125/2010 за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, у якій рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 16 березня 2010 року стягнуто з відповідача кредитну заборгованість в сумі 18646 грн. 90 коп., копія рішення долучена до матеріалів даної справи (а. с. 27) та з"ясовано, що суд в обгрунтування розміру стягнутої кредитної заборгованості посилався на довідку банка, в якій зазначено, що заборгованість рахується на 20 лютого 2010 року і складається із: 12070 грн. - простроченого боргу за кредитом, 4603 грн 45коп. - боргу за нарахованими та не сплаченими відсотками та 1973 грн. 45 коп. - пені, (копія довідки від 22 лютого 2010 року долучена до справи (а.с.159), проте була стягнута судом з посиланням на п. 4.2.2 кредитного договору щодо права банку на дострокове стягнення всієї заборгованості.

За наявним у матеріалах справи розрахунком позивача (а.с. 8) відповідачем сплачено на погашення кредиту згідно із судовим рішенням 3212 грн., відсотків 5245 грн. 95 коп. та 4374 грн 21 коп.

Зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст.ст.599, 601, 604, 609 ЦК України.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України.

Відповідно до роз"яснень, що містяться у п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суд встановив, що судовим рішенням з відповідача заборгованість за тілом кредиту була стягнута не в повному обсязі, а лише в частині простроченого боргу по щомісячних платежах, дія кредитних правовідносин не припинилась, тому банк правомірно нарахував відсотки за користування кредитом і пеню за несвоєчасне виконання зобов"язань, що відповідає вимогам закону і умовам договору.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову про стягнення кредитної заборгованості за рахунок предмета іпотеки, не врахувавши вимоги закону та умови укладеного між сторонами договору щодо підстав звернення стягнення на предмет іпотеки, тому судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Позивачем ставиться питання про стягнення за рахунок предмета іпотеки заборгованості за кредитним договором № 71 від 18 жовтня 2006 року, укладеним між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2, що виникла після 16 березня 2010 року, в розмірі 21419,39 грн., яка включає борг по кредиту (тілу кредита) - 7944,00 грн., нараховані і не сплачені відсотки за користування кредитом - 963,28 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов"язань - 12512,39 грн.

Убачається, що розмір нарахованої пені за невиконання вимог кредитного договору значно перевищує розмір заборгованості за кредитом та процентами, а тому колегія суддів вважає, що відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України його необхідно зменшити до 8907, 28 грн., що відповідає розміру основної заборгованості по кредиту та відсотках.

Тобто розмір заборгованості за кредитним договором № 71 від 18 жовтня 2006 року, укладеним між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2, що підлягає сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, визначено апеляційним судом в сумі 17814 грн. 56 коп., що складається з боргу по кредиту (тілу кредита) - 7944 грн. 00 коп., процентів за користування кредитом - 963 грн. 28 коп., пені за несвоєчасне виконання зобов"язань - 8907 грн. 28 коп.

Також колегія суддів вважає, що обраний позивачем спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів відповідає умовам іпотечного договору та вимогам закону.

Положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону «Про іпотеку», судові палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду Українидійшли правового висновку, що у розумінні норми статті 39 Закону «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Цей правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України у справі за № 6-61цс15 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України необхідно враховувати при застосуванні вказаних норм права.

В ході апеляційного розгляду представником ПАТ «Державний ощадний банк України» в обгрунтування початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації на прилюдних торгах надано звіт про незалежну оцінку нерухомого майна: належного іпотекодавцеві житлового будинку, яким визначено ринкову вартість предмета іпотеки на 13.08.2015 року в розмірі 98941,0 грн.

Вказана позивачем початкова ціна для реалізації предмета іпотеки 98941 грн. визначена відповідно до вимог ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Задовольняючи позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, колегія суддів враховує, що зазначеним Законом, чинним законодавством не передбачено можливості відмови у зверненні стягнення на предмет іпотеки у зв'язку з не спірмірністю заборгованості по основному зобов'язанню із вартістю переданого в іпотеку на забезпечення його виконання майна, а згідно п.6.4.2 іпотечного договору, якщо під час реалізації предмета іпотеки отримана грошова сума перевищить розмір зобов"язання та витрат, понесених у зв"язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки, різниця повинна бути повернута іпотекодержателю.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати пропорційно до заявлених вимог в розмірі 535 грн. 92 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2014 року скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 71 від 18 жовтня 2006 року, укладеним між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2, в розмірі 17814 грн. 56 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок з відповідними господарсько-побутовими будівлями АДРЕСА_1 розташований на прилеглій до нього земельній ділянці, що перебуває у власності Хащуватської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області, який належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого за № 457 від 15 вересня 2006 року на підставі рішення виконавчого комітету Хащуватської сільської ради № 50 від 14 вересня 2006 року, зареєстрованого в Ульяновському МБТІ за № 456 від 15 вересня 2006 року, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною 98941 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» у відшкодування судових витрат 535 грн. 92 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з наступного дня.

Головуючий суддя

Судді: