Справа № 452/95/15 Головуючий у 1 інстанції: Казан І.С.
Провадження № 22-ц/783/4139/15 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

при секретарі: Бадівській О.О.

за участю: ОСОБА_2, представників ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк», третя особа Дочірнє підприємство з іноземними інвестиціями «Книжковий клуб «Клуб сімейного дозвілля» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваним рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22 квітня 2015 року відмовлено в задоволенні позову за недоведеністю.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що йому було видано чек іноземною (російською) мовою всупереч того, що у всіх сферах суспільного життя в Україні українська мова використовується як державна мова. Вважає, що посилання на те, що інформація іноземною мовою була службовою - немає жодного підґрунтя, оскільки відсутнє поняття як такої банківської службової інформації.

Просить скасувати рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22 квітня 2015 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги частково, а саме: визнати дії ПАТ КБ «Приватбанк» щодо надання позивачу квитанції платіжного термінала недержавною мовою неправомірною.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2, представників ОСОБА_3, ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 купуючи книжкову продукцію в ДП з іноземними інвестиціями «Книжковий клуб «Клуб сімейного дозвілля», при оплаті карткою в ПАТ КБ «Приватбанк» отримав квитанцію, де наявні окремі слова недержавною мовою.

Частиною 1 ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що інформація споживачеві повинна надаватися згідно із законом про мови.

У відповідності до ч.1 ст.10 Конституції України, державною мовою в Україні є українська мова.

Статтею 6 Закону України «Про засади державної мовної політики» встановлено, що державною мовою України є українська мова (ч.1). Українська мова як державна мова обов'язково застосовується на всій території України при здійсненні повноважень органами законодавчої, виконавчої та судової влади, у міжнародних договорах, у навчальному процесі в навчальних закладах в межах і порядку, що визначаються цим Законом. Держава сприяє використанню державної мови в засобах масової інформації, науці, культурі, інших сферах суспільного життя (ч.2).

У відповідності до ст. 18 вказаного Закону, в економічній і соціальній діяльності державних підприємств, установ та організацій основною мовою є державна мова, а також вільно використовуються російська та інші регіональні мови або мови меншин.

Таким чином, за загальним правилом, яке міститься у наведених вище нормах матеріального закону, є те, що у всіх сферах суспільного життя в Україні українська мова використовується як державна мова.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 з підстав недоведеності, районний суд виходив з того, що позивачем не доведено в повному обсязі заявлених позовних вимог, необґрунтовано які несприятливі наслідки настали в результаті проведеної банківської операції, не зазначено доказів, які б підтверджували кожну обставину, наведену в зверненні до суду, не спростовано заперечень представника відповідача, відтак, незрозуміло і нечітко сформульовано позовну вимогу до відповідача при обраному способі захисту всупереч Цивільному процесуальному закону.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції виходячи із наступного.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. . Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст.7 Закону України «Про засади державної мовної політики», у контексті Європейської хартії регіональних мов або мов меншин до регіональних мов або мов меншин України, до яких застосовуються заходи, спрямовані на використання регіональних мов або мов меншин, що передбачені у цьому Законі, віднесені мови: російська, білоруська, болгарська, вірменська, гагаузька, ідиш, кримськотатарська, молдавська, німецька, новогрецька, польська, ромська, румунська, словацька, угорська, русинська, караїмська, кримчацька.

У відповідності до ч.3 ст.7 цього Закону, до кожної мови, визначеної у частині другій цієї статті, застосовуються заходи, спрямовані на використання регіональних мов або мов меншин, що передбачені у цьому Законі, за умови, якщо кількість осіб - носіїв регіональної мови, що проживають на території, на якій поширена ця мова, становить 10 відсотків і більше чисельності її населення.

За рішенням місцевої ради в окремих випадках, з урахуванням конкретної ситуації, такі заходи можуть застосовуватися до мови, регіональна мовна група якої становить менше 10 відсотків населення відповідної території.

Право ініціювання питання щодо застосування заходів, спрямованих на використання регіональних мов або мов меншин, належить також мешканцям території, на якій поширена ця мова.

У разі збору підписів понад 10 відсотків осіб, які мешкають на певній території, місцева рада зобов'язана прийняти відповідне рішення протягом 30 днів з моменту надходження підписних листів.

Враховуючи те, що рішення місцевою радою за місцем знаходження робочого органу відповідача про використання російської мови, як регіональної мови, не приймалось, а іншого нормативного акту, в тому числі Національного банку України на загальному рівні, або правління ПАТ КБ "ПриватБанк" у своїй внутрішній діяльності, про визначення російської мови офіційною мовою роботи органу вказаного банку, а також доказів в підтвердження існування між сторонами спору домовленості про визнання прийнятною російської мови у спірних правовідносинах відповідачем суду надано не було, а тому доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що йому було видано чек іноземною (російською) мовою всупереч того, що у всіх сферах суспільного життя в Україні українська мова використовується як державна мова є обґрунтованими.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачем незрозуміло і нечітко сформульовано позовну вимогу до відповідача при обраному способі захисту всупереч Цивільному процесуальному закону, оскільки законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Вищенаведена правова позиція викладена також в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2012 року у справі № 6-20цс11, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Згідно ст. 55 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Згідно п.18-1) ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»: «користувач платіжної системи - юридична або фізична особа, якій надається послуга платіжної системи щодо виконання переказу коштів учасником платіжної системи»

Відповідно до п.VІІ.3 Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням» Національного банку України, яке затверджене Постановою Правління НБУ № 705 від 05.11.2014 року «Про здійснення операцій із використанням електронних платіжних засобів», повинна надавить державною мовою, - «Операція користувачів повинні виконуватися з оформленням квитанції платіжного термінала, чеку банкомата, сліпа та інших документів за операціями з використанням електронних платіжних засобів у паперовій формі, що складаються та друкуються державною мовою за місцем проведенням операції в такій кількості примірників, яка потрібна для всіх учасників операції, та/або документів в електронній формі, передбачених правилами платіжної системи.

Документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів можуть бути оформлені та/або надруковані іншою мовою за домовленістю сторін відповідно до законодавства України або якщо платіжний пристрій дає користувачу технічну можливість здійснити вибір мови на його замовлення…»

Таким чином, ні вищенаведеним, а ні іншим нормативним актом, не передбачений порядок застосування регіональних мов, якої немає на території здійснення банківської операції та на території реєстрації позивача.

Відповідачем доказів в підтвердження існування домовленості про визнання прийнятною російської мови у спірних відносинах, не було надано суду.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості.

Таким чином, відповідно до ст. 309 ЦПК України рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2 та визнання дій ПАТ КБ «Приватбанк» щодо надання ОСОБА_2 квитанції платіжного терміналу недержавною мовою неправомірними.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, ст..ст.309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Визнати дії ПАТ КБ «Приватбанк» щодо надання ОСОБА_2 квитанції платіжного терміналу недержавною мовою неправомірними.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

Н.Л. Шумська