Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

15 січня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В. В. , за участю секретаря Шабатин Н. А., розглянувши у цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія», ОСОБА_2, про стягнення суми страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі за текстом - ОСОБА_1.) звернувся до суду з позовом до страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» (надалі за текстом - СТзДВ «Гарантія»), ОСОБА_2 (надалі за текстом - ОСОБА_2.), про стягнення суми страхового відшкодування.

Зазначив, що 26.04.2014 р. в м. Донецьк у Ворошиловському р-н. сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі за текстом - ДТП), а саме, ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, у зв'язку з чим, було спричинено матеріальну шкоду. Постановою Пролетарського районного суду м. Донецька від 23.05.2014 р. ОСОБА_2, визнано винним. На момент скоєння ДТП, автомобіль НОМЕР_1 був застрахований СТзДВ «Гарантія» згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за полісом № АС/5439121. З метою визначення матеріального збитку автомобіля НОМЕР_2, ОСОБА_1 звернувся до суб'єкта оціночної діяльності СПД ОСОБА_3 Відповідно до висновку про оцінку № 269 від 15.09.2014 р. загальний розмір матеріального збитку завданого автомобілю НОМЕР_2, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить 59 746 грн. 22 коп. Крім того, ОСОБА_1 поніс додаткові витрати на проведення оцінки у розмірі 500 грн. В зв'язку з чим, ОСОБА_1звернувся за захистом порушеного права до суду.

До початку судового засідання представник ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в своїй заяві вказав, що позов підтримує з тих же підстав, що викладені у позові, крім того зазначив, що не заперечує щодо винесення заочного рішення (а.с. 60).

ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився.

З урахуванням ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та у зв'язку з неможливість надсилання будь-яких поштових відправлень, зокрема, судових повісток про виклик на адресу учасників судового процесу, які знаходяться на тимчасового окупованих територіях, що підтверджується листом підприємства зв'язку (УДППЗ «Укрпошта»), відповідач, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся через офіційний веб-сайт Подільського районного суду м. Києва (офіційний веб-портал судова влада України). Проте, в судове засідання відповідач не з'явився. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_2 та ухвалити заочне рішення.

СТзДВ «Гарантія» в судові засідання не з'явилося, про день, час і місце розгляду справи повідомлялося належним чином. Так, в судові засідання викликалося судовими повістками зі зворотними повідомленнями про явку в судове засідання 27.10.2014 р., 21.11.2014 р., 19.12.2014 р., 29.01.2015 р., 26.02.2015 р. (а.с. 33, 37, 42, 50, 56).

Згідно зі ст. 74 ЦПК України судові повістки - про виклик та телеграми зі зворотнім повідомленням направлялись за зареєстрованим у вставленому законом порядку місця проживання фізичної особи - відповідача. У разі ж їх відсутності за даною адресою, вважається, що судовий виклик вручений належним чином. Повідомлення про причини неявки до суду від відповідача не надходило.

У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України).

Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень представника позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності відповідачів та постановлення заочного рішення по справі.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом, 26.04.2014 р. в м. Донецьк у Ворошиловському р-н. сталася ДТП, а саме, ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, у зв'язку з чим було спричинено матеріальну шкоду.

Постановою Пролетарського районного суду м. Донецька від 23.05.2014 р. ОСОБА_2, визнано винним у вчиненні ДТП (а.с. 5).

На момент скоєння ДТП, автомобіль НОМЕР_1 був застрахований СТзДВ «Гарантія» згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/5439121 (а.с. 6).

Відповідно до полісу обов'язкового страхування №АС/5439121, передбачено франшиза у розмірі 1 000 грн, як частина збитків, що не відшкодовується страховиком, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну, згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів становить 50 000 грн. (а.с. 7).

З метою визначення матеріального збитку автомобіля НОМЕР_2, ОСОБА_1 звернувся до суб'єкта оціночної діяльності СПД ОСОБА_3 Відповідно до висновку про оцінку № 269 від 15.09.2014 р. загальний розмір матеріального збитку завданого автомобілю НОМЕР_2, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить 59 746 грн. 22 коп. (а.с. 8-24).

ОСОБА_1 поніс додаткові витрати на проведення оцінки у розмірі 500 грн., що підтверджено квитанцією (а.с. 25).

Правовідносини, що виникли між сторонами, крім загальних норм цивільного законодавства врегульовані спеціальним законодавством у сфері страхування ЗУ «Про страхування» та ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» даний вид страхування здійснюється з метою відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

У відповідності до ст. 6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю транспортного засобу страхувальника і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Статтею 28 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено шкоду, яка заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, як шкоду, пов'язану: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 1187 Цивільного Кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За визначенням ст. 9 ЗУ «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

За правилом ст. 25 ЗУ «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством. Цим Законом встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (ст. ст. 22, 28 Закону).

Стаття 9 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає ліміти відповідальності страховика.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Однак, згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 27 - 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 59 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Загальний розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля НОМЕР_2, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить 59 746 грн. 22 коп., а відтак з СТзДВ «Гарантія» підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 49 000 грн., з ОСОБА_2 підлягає стягненню матеріальний збиток, що не покрився полісом у розмірі 10 746 грн. 22 коп.

Розрахунки ОСОБА_1, в цій частині, з посиланням на належні та допустимі докази, ОСОБА_2 та СТзДВ «Гарантія» спростовані не були.

За таких обставин суд, на основі з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які піддягають застосуванню до цих правовідносин, прийшов до висновку про задоволення позову та стягнення з СТзДВ «Гарантія» на користь ОСОБА_1, суму страхового відшкодування у розмірі - 49 000 грн., з ОСОБА_2 підлягає стягненню матеріальний збиток у розмірі 10 746 грн. 22 коп.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з СТзДВ «Гарантія» на користь ОСОБА_1, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 494 грн. 13 коп., з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 108 грн. 33 коп.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 1187, 1192 ЦК України, положеннями ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ЗУ «Про страхування», ст. ст. 5, 6, 8, 10, 11, 60, 79, 88, 208, 209, 212 - 215, 224 - 233, 294 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія», ОСОБА_2, про стягнення суми страхового відшкодування - задовольнити;

Стягнути з страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» (Код ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) суму страхового відшкодування у розмірі - 49 000 (сорок дев'ять тисяч) гривень та витрати на проведення оцінки у розмірі 410 (чотириста десять) гривень;

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідно до довідки Міністерства доходів та зборів від 27.02.2015 р., надати реєстраційний номер облікової картки вказаної особи не є можливим з причин, що боржника неможливо однозначно ідентифікувати) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) суму страхового відшкодування у розмірі - 10 746 (десять тисяч сімсот сорок шість) гривень 22 копійки;

Стягнути з страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» (Код ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) судовий збір у розмірі 494 (чотириста дев'яносто чотири) гривні 13 копійок та витрати на проведення оцінки у розмірі 90 (дев'яносто) гривень;

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідно до довідки Міністерства доходів та зборів від 27.02.2015 р., надати реєстраційний номер облікової картки вказаної особи не є можливим з причин, що боржника неможливо однозначно ідентифікувати) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) судовий збір у розмірі 108 (сто вісім) гривень 33 копійки;

Рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії;

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленого ЦПК України;

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги через Подільський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення;

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя В. В. Гребенюк