Справа № 740/2434/15 Провадження № 22-ц/795/1566/2015 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції - Скалозуб О. М. Доповідач - Євстафіїв О. К.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЄвстафіїва О.К.,
суддів:Литвиненко І.В., Шарапової О.Л.,
при секретарі:Шкарупі Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Ніжинського міськрайонного суду від 10 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Броварська міська рада Київської області,

в с т а н о в и в:

У травні 2015 р. ОСОБА_6 пред'явила позов до ОСОБА_5, у якому просила позбавити останнього батьківських прав відносно їхньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що сторони перебували у шлюбі з 11.05.2001 р. по 18.09.2003 р., від якого в них народилася вказана вище донька. З моменту розлучення сторін по цей час відповідач бачив доньку лише 1 раз. З того часу ОСОБА_5 не реалізовує належні йому права на спілкування з донькою, на побачення з нею і на отримання інформації про доньку, життям доньки, її потребами та інтересами він не цікавився і не цікавиться, а отже він не бере участі у розвитку й вихованні доньки. Аліменти на доньку відповідач сплачував по жовтень 2007 р. Ніякої, крім аліментів, матеріальної допомоги ОСОБА_5 на утримання доньки не надавав і у даний час не надає. Отже останній ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно їхньої доньки.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено: відповідача позбавлено батьківських прав відносно доньки ОСОБА_7 і з нього до бюджету стягнуто 243 грн. 60 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати дане рішення і постановити рішення про відмову ОСОБА_6 у задоволенні позову. Доводи скарги зводяться до такого:

- до вересня 2005 р. ОСОБА_5 вільно спілкувався з донькою, а з вересня 2005 р. позивач та її батьки стали перешкоджати їхньому спілкуванню. У зв'язку з особистими образами на відповідача позивач розпочала нав'язувати доньці думку про те, що відповідач є поганим батьком. Крім того, з 2009 р. по 2014 р. ОСОБА_5 працював за кордоном і в цей період він не міг додзвонитися до доньки, т.я. позивач змінила номер телефону, а намагання відповідача взнати його через своїх батьків ігнорувалися батьком позивача,

- ОСОБА_5 завжди піклувався про доньку, купував їй все необхідне, крім сплати аліментів додатково брав участь в утриманні доньки грішми, одягом, їжею та іграшками. У червні 2015 р. йому вдалося поспілкуватися з донькою, що позитивно відбилося на їх стосунках, і під час спілкування він дав доньці гроші. Ці обставини підтвердили у суді свідки ОСОБА_8, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 і їх частково визнали позивач та донька. Крім того, ці обставини підтверджуються матеріалами справи. Проте показання вказаних свідків суд розцінив як упереджені,

- до вересня 2012 р. донька мешкала у м. Ніжин. Отже до участі у справі мала бути залучена служба у справах дітей та сім'ї Ніжинської міської ради. Проте клопотання відповідача про її залучення суд відхилив,

- висновок служби у справах дітей та сім'ї Броварської міської ради, який суд розцінив як одну з підстав для задоволення позову, не відповідає дійсності. Так, позивач розпочала проживати з своїм другим чоловіком ОСОБА_10 не раніше ніж з дати реєстрації шлюбу - 16.10.2009 р., а до цього останній мешкав у м. Київ зі своєю сім'єю, а донька сторін до вересня 2012 р. мешкала у м. Ніжин. Тож посилання у цьому висновку на те, що ОСОБА_10 виховував доньку сторін з 3-річного віку, є невірним,

- суд не вдався до з'ясування причини виникнення заборгованості у відповідача перед позивачем за аліментами, хоча це має значення для справи. Так, позивач відкликала з державної виконавчої служби виконавчий лист, а у березні 2015 р. вона знов пред'явила його до виконання. Це свідчить про те, що з листопада 2007 р. до цього часу відповідач добровільно матеріально утримував доньку,

- судом допитано доньку як свідка, але до її показань слід ставитися критично, т.я. її було допитано у присутності матері і у відсутність представника органу опіки й піклування та служби у справах дітей, що суперечить ст. 182 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що твердження відповідача про те, що він бере участь у вихованні доньки, спростовано у ході розгляду справи. З таким висновком не погоджується апеляційний суд.

Так, по справі встановлено наступне.

Сторони перебували у шлюбі по 18.09.2003 р., від якого вони мають доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копіями відповідних свідоцтв (а.с. 6, 5).

З 16.10.2009 р. позивач одружилася з ОСОБА_10, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб між ними (а.с. 9).

По серпень 2012 р. донька сторін проживала у м. Ніжин; по червень 2008 р. вона відвідувала дошкільний навчальний заклад цього міста № 25 «Зірочка», а по серпень 2012 р. вона навчалася у Ніжинській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 17, що підтверджено довідками цих закладів ,(а.с. 26, 34).

Згідно з характеристикою ОСОБА_7 з вказаної школи, її вихованням займалися позивач та чоловік останньої ОСОБА_10 (а.с. 28).

З вересня 2012 р. по цей час ОСОБА_7 разом з позивачем мешкають у м. Бровари Київської області, що не заперечується жодним з учасників судового розгляду та підтверджується копією акту обстеження умов їх проживання від 18.03.2015 р. № 66, який складено посадовими особами служби у справах дітей Броварської міської ради (а.с. 43).

З розрахунку заборгованості за аліментами ДВС м. Ніжина № 4390 від 04.07.2015 р. вбачається, що заборгованість ОСОБА_5 ОСОБА_11 за аліментами по червень 2015 р. включно становить 13992 грн. 10 коп. (а.с. 27).

З протоколу бесіди головного спеціаліста служби у справах дітей та сім'ї Броварської міської ради від 09.04.2015 р. з ОСОБА_7 вбачається, що остання про батька нічого не знає, що вона знає та розділяє наміри позивача позбавити відповідача батьківських прав, що вона усвідомлює, що вона й батько є чужими людьми і що вони ніколи не спілкуватимуться, не цікавитимуться життям один одного та не дбатимуть один про одного (а.с. 10).

Згідно з висновком органу опіки та піклування Броварської міської ради від 05.05.2015 р. № 1-18/286, надання якого затверджено рішенням Броварського міськвиконкому від 05.05.2015 р. № 267 (а.с. 12), цей орган вважає за доцільне позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_7 у зв'язку з ухилянням його від виконання батьківських обов'язків (а.с. 13-14). Даний висновок мотивований тим, що після розірвання сторонами шлюбу їхня донька проживає разом з позивачем, що батьківські збори у закладах за місцем її навчання відвідували лише позивач та чоловік останньої (ОСОБА_10 - вітчим ОСОБА_7.), що відповідач не бере участі у навчанні й вихованні доньки, що згідно з вищевказаним протоколом бесіди відповідач, перебуваючи на вулиці, не впізнав доньки, а до цього разу сторонні люди вказали відповідачеві на доньку, після чого він, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, хотів силоміць поспілкуватися з донькою, що її дуже налякало, та що на перше з двох засідань комісії з питань захисту прав дитини ОСОБА_5 не з'явився, пославшись на необхідність догляду за хворою матір'ю, а на другому засіданні він пояснив, що хотів брати участь у вихованні доньки, але не мав для цього можливості.

Допитана як свідок донька сторін ОСОБА_7 показала, що вона вважає своїм батьком вітчима ОСОБА_10.

Допитаний судом І інстанції свідок ОСОБА_5 - брат відповідача показав, що до 2012 р. донька сторін проживала у м. Ніжин і відвідувала батька і його мати, яка доньці сторін є бабою. Остання передавала консервацію для харчування онуки; під час відвідин донька сторін у них харчувалася, відповідач купував доньці одяг. Коли відповідач перебував на роботі за кордоном, свідок особисто тричі передавав матері позивача на утримання доньки гроші у сумі 2000 грн. 00 коп., 3000 грн. 00 коп. і 2000 грн. 00 коп. Свідок ОСОБА_5 також показав, що перебуваючи у його родині, донька відповідача не хотіла повертатися до матері, у зв'язку з чим їй забороняли бачитися з відповідачем.

Свідок ОСОБА_9 - друг відповідача у суді І інстанції показав, що після розлучення позивача з відповідачем він, проживаючи по-сусідству з ОСОБА_6, спілкувався з нею, і тому він знає, що донька сторін відвідувала відповідача, що останній купував їй подарунки, що відповідач намагався надати фінансову допомогу на утримання доньки, але позивач та її родичі шукали привід для того, щоб відповідач не бачився з донькою, і забороняли їй побачення з відповідачем.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що у 2006 р. донька сторін відвідувала відповідача та що у цьому ж році він був свідком бесіди відповідача з донькою, у ході якої на запитання доньки, чому батько її не відвідує, відповідач відповів, що йому забороняють її відвідувати. Свідок також показав, що у його присутності відповідач на ринку купував доньці верхній одяг.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що вона навчала доньку сторін чотири роки, починаючи з 2007 р., і за цей час відповідач не брав участі ні у батьківських зборах, ні у інших шкільних заходах.

У запереченнях на позов (а.с. 33) і в апеляційній скарзі (а.с. 73) ОСОБА_5 посилається на те, що 03.06.2015 р. він поспілкувався з донькою та що цей контакт був позитивним для їх обох. ОСОБА_6 у суді І інстанції підтвердила, що такий контакт відбувся.

З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки.

ОСОБА_5 не відвідував і не відвідує батьківські збори у навчальних закладах, де навчається ОСОБА_7, він тривалий час не спілкувався з донькою та не надавав їй матеріальної допомоги. Ці обставини є елементами протиправного невиконання відповідачем передбачених ст. 150 СК України обов'язків щодо виховання та розвитку доньки.

ОСОБА_6 та її родичі протидіяли контактам ОСОБА_5 з донькою.

Після пред'явлення ОСОБА_6 позову відбулася зустріч відповідача з донькою. Цим фактом спростовуються відомості протоколу бесіди головного спеціаліста служби у справах дітей та сім'ї Броварської міської ради від 09.04.2015 р. з ОСОБА_7 Тому цей протокол апеляційний суд не може використати як доказ, на підставі якого має бути задоволено позовні вимоги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» орієнтує суди нижчих ланок на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у зв'язку з чим суд у виняткових випадках при доведеності винної поведінки батьків з урахування її характеру, особи батьків, а також інших конкретних обставин може відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків (п. 18). Тож при вирішенні справи суд ураховує описані вище характер порушення ОСОБА_5 приписів ст. 150 СК України і те, що учасники судового розгляду не характеризують останнього як хронічного алкоголіка або наркомана чи як особу, яка негативно характеризується або за місцем роботи, або у побуті. Також суд враховує, що відповідач прагне нормалізувати стосунки з донькою. Крім того, ОСОБА_7 у суді не виказала думки про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав відносно неї, що в силу ст. 171 СК України обов'язково має бути враховано при вирішенні справи. До того ж, частина 1 ст. 3 Конвенції про права дитини приписує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. По даній справі не здобуто доказів, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки ОСОБА_7 відповідає її інтересам.

Задовольнити позов на підставі висновку органу опіки та піклування Броварської міської ради від 05.05.2015 р. № 1-18/286 апеляційний суд не може, т.я. з його змісту неможливо встановити, як позбавлення відповідача батьківських прав відіб'ється на інтересах ОСОБА_7 та чому до ОСОБА_5 слід застосувати такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав.

Тому суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_6 в задоволенні позову про позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав, попередивши його про необхідність змінити ставлення до виховання доньки і поклавши на Броварську міську раду контроль за виконанням ОСОБА_5 відносно неї батьківських обов'язків.

Отож оскаржуване рішення підлягає скасуванню з постановленням рішення про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 307, 309 ч. 1 п. 4, 314, 316 ЦПК України, ч. 1 ст. 164 СКС України, суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково, рішення Ніжинського міськрайонного суду від 10 липня 2015 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Попередити ОСОБА_5 про необхідність змінити ставлення до виховання доньки ОСОБА_7 та до виконання відносно неї інших батьківських обов'язків.

Покласти на орган опіки та піклування - Броварську міську раду Київської області контроль за виконанням ОСОБА_5 батьківських обов'язків відносно доньки ОСОБА_7.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але воно може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:Судді: