Ухвала

іменем україни

07 вересня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 18 травня 2015 року у справі за позовом департаменту економічної політики Львівської міської ради до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У березні 2011 року департамент економічної політики Львівської міської ради (далі - департамент економічної політики) звернувся до суду із указаним позовом, мотивуючи свої вимоги ти, що 04 грудня 2009 року між ним та ОСОБА_2 у зв'язку з будівництвом багатоповерхового житлового будинку з вбудованими офісними приміщеннями і автостоянками було укладено договір про пайову участь, за умовами якого останній зобов'язався сплатити пайовий внесок на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова у розмірі 532 806 грн 49 коп. у терміни: 80 тис. грн. - до початку будівництва до 22 грудня 2009 року; 143 341 грн 95 коп. - до 01 липня 2010 року; 309 464 грн 54 коп. - до 01 червня 2011 року. Відповідач зобов'язання за цим договором не виконав, у зв'язку із чим, позивач враховуючи уточнені позовні вимоги, просив стягнути з відповідача на його користь несплачений пайовий внесок.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 27 березня 2014 року, позов департамента економічної політики Львівської міської ради задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь міського бюджету м. Львова 82 768 грн 38 коп. пайового внеску на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова за договором про пайову участь від 04 грудня 2009 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 18 травня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено. Збільшено розмір пайового внеску на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова за договором про пайову участь № 254 від 04 грудня 2009 року, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 в користь міського бюджету м. Львова, із 82 768,38 грн до 532 806,49 грн. Вирішено питання судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції, <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1987/ed_2014_02_23/pravo1/T041618.html?pravo=1>відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

У пункті 7 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зазначено про те, якщо за договором про пайову участь, який укладений до набрання чинності цим Законом, передбачена сплата пайової участі замовником будівництва (повністю або частково) в обсягах інших, ніж визначено цим Законом, такий договір підлягає приведенню у відповідність з цим Законом. Будь-які рішення органів місцевого самоврядування про надання замовником будівництва будь-яких послуг, передачу активів у будь-якій формі (матеріальній чи нематеріальній), передачу частини (відсоткової частки) площ прийнятих в експлуатацію об'єктів містобудування, крім пайової участі відповідно до цього закону, прийняті до набрання чинності цим Законом, підлягають приведенню у відповідність із цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 вказаного Закону величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Виходячи з наведеного, наявність підстав для приведення договору про пайову участь у відповідність з цим законом шляхом зміни (зменшення) розміру пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту законодавцем поставлено у залежність від того, хто є платником відповідного внеску, а саме така підстава наявна виключно в разі, якщо платником виступає замовник будівництва.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині збільшення розміру пайового внеску, апеляційний суд вірно виходив із того, що оскільки платником внеску виступає ОСОБА_2, який є замовником будівництва, то відповідно до зазначених положень законодавства він повинен був звернутись до другої сторони договору з пропозицією про приведення договору про пайову участь від 04 грудня 2009 року у відповідність із ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності».

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновку суду апеляційної інстанції вони не впливають та його не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2317/ed_2014_02_23/pravo1/T041618.html?pravo=1> 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом департаменту економічної політики Львівської міської ради до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про стягнення заборгованості.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ