Справа № 635/3005/15-ц
Провадження № 2/635/1718/2015
У Х В А Л А

29 липня 2015 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Полєхіна А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Сушко Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій в остаточних позовних вимогах просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь моральну шкоду в розмірі 200000,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на рухоме і нерухоме майно, яке знаходиться у власності ОСОБА_3, а саме: причеп ПА 1 (1996р.) д.н. НОМЕР_1, автомобіль НОМЕР_2, ВАЗ 2121 р.н. 21247ХА та на 1/4 житлового будинку, що розташований за адресою: м. Мерефа Харківського району Харківської області, вул. Дніпропетровська, 204/13 шляхом заборони відчуження зазначеного майна.

В обґрунтування заяви представник позивача зазначила, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду.

Відповідач ОСОБА_3 заперечував проти задоволення заяви про забезпечення позову.

Заява про вжиття заходів забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 та 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, після відкриття провадження, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи ту обставину, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суд вважає за необхідне частково задовольнити заяву про забезпечення позову шляхом заборони відчуження транспортного засобу ПА 1, (1996), червоний, №шас. 0001827, ДНЗ 7743 ХЮ, свідоцтво ХАС 158131 від 21 січня 1997 року, який належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі реєстрації транспортного засобу, придбаного в торгівельній організації; транспортний засіб ВАЗ 2121, (1990), червоний, № дв. 1160545, № кузова ХТА212100L0772778, ДНЗ 21247ХА, свідоцтво ХАС263553 від 21 листопада 1997 року, який належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі реєстрації транспортного засобу за договором купівлі-продажу; транспортний засіб ВАЗ 21124, (2008), зелений, № двигуна 28, № кузова ХТА8471, ДНЗ АХ4418ВК, свідоцтво АХС 116600 від 23 травня 2008 року, який належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі реєстрації транспортного засобу, придбаного в торгівельній організації.

Як розяснив Верховний Суд України у постанові Пленуму № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи вищевикладене, заяву представника позивача в частині забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищевказані транспортні засоби, суд вважає такою, що не підлягає задоволенню, оскільки такий спосіб забезпечення позову не враховує інтереси третіх осіб, які мають право користуватися даними транспортними засобами.

Що стосується вимог щодо накладення арешту на 1/4 житлового будинку, що розташований за адресою: м. Мерефа Харківського району Харківської області, вул. Дніпропетровська, 204/13, який знаходиться у власності ОСОБА_3, шляхом заборони відчуження зазначеного майна, то суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Так, згідно ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Представником позивача ОСОБА_2 не надано суду відомостей щодо реєстрації права власності на 1/4 житлового будинку, що розташований за адресою: м. Мерефа Харківського району Харківської області, вул. Дніпропетровська, 204/13 на імя ОСОБА_3 на час звернення до суду.

Матеріали справи містять відповідь Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» з якої вбачається, що станом на 31 грудня 2012 року за ОСОБА_3 зареєстровано 1/4 частину житлового будинку №204 за адресою: м. Мерефа Харківського району Харківської області, вул. Дніпропетровська, 204/13. Однак з 01 січня 2013 року Державна реєстрація прав власності на нерухоме майно здійснюється відповідно до закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого з 01 січня 2013 року БТІ не є органом, що уповноважений здійснювати державну реєстрацію прав на нерухоме майно /а.с. 97-99/.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, яка надіслана Реєстраційною службою Харківського районного управління юстиції Харківської області на виконання ухвали Харківського районного суду Харківської області від 22 червня 2015 року, відомості щодо наявності права власності на нерухоме майно за ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, станом на 09 липня 2015 року, відсутні /а.с. 101-112/.

В звязку з вищевикладеним заяву представника позивача в частині забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищезазначений житловий будинок, суд вважає такою, що не підлягає задоволенню, оскільки накладення арешту на даний житловий будинок порушить права його власника, який суду не відомий.

Керуючись ст.ст.151-154 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити відчуження транспортного засобу ПА 1, (1996), червоний, №шас. 0001827, ДНЗ 7743 ХЮ, свідоцтво ХАС 158131 від 21 січня 1997 року, який належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі реєстрації транспортного засобу, придбаного в торгівельній організації; транспортний засіб ВАЗ 2121, (1990), червоний, № дв. 1160545, № кузова ХТА212100L0772778, ДНЗ 21247ХА, свідоцтво ХАС263553 від 21 листопада 1997 року, який належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі реєстрації транспортного засобу за договором купівлі-продажу; транспортний засіб ВАЗ 21124, (2008), зелений, № двигуна 28, № кузова ХТА8471, ДНЗ АХ4418ВК, свідоцтво АХС 116600 від 23 травня 2008 року, який належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі реєстрації транспортного засобу, придбаного в торгівельній організації.

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк предявлення до виконання один рік.

Копію ухвали для виконання направити до ОСОБА_4 України в Харківській області (61013, м. Харків, вул. Шевченко, 26).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Харківський районний суд Харківської області в 5-денний строк із дня проголошення.

Суддя - А.Ю. Полєхін