АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/2782/15 Головуючий 1 інстанції - Овсянніков В.С.
Справа № 619/4490/14-ц Доповідач - Пилипчук Н.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Кірсанової Л.І., Трішкової І.Ю.,

при секретарі - Черепаха С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 24 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про відновлення порушеного права, встановлення сервітуту,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що з ОСОБА_2 він проживав у зареєстрованому шлюбі з 30.05.2002 року по 17.09.2014 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_4. У період шлюбу за їх спільні кошти ними була придбана квартира АДРЕСА_1. 29.12.2014 року він разом зі своєю дружиною ОСОБА_2 та донькою ОСОБА_4 вселились у зазначену квартиру. Право власності на цю квартиру було оформлено на дружину ОСОБА_2 її батьком у вигляді договору дарування. Протягом всього часу сумісного проживання в зазначеній квартирі він займався благоустроєм, разом з дружиною придбавав сумісне майно, яке знаходиться у квартирі. 15.08.2014 року він прийшов додому та побачив, що ОСОБА_2, зібрала його речі в пакети, після чого він перевіз їх до сестри за адресою: АДРЕСА_2. На неодноразове прохання дозволити йому вселитись у квартиру вона категорично йому відмовляє. Після уточнення позовних вимог остаточно просив відновити за ним право на користування квартирою АДРЕСА_1, вселивши його у вказану квартиру, встановити сервітут на право постійного користування кімнатою загальною площею 12,6 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 24 лютого 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду, ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги. В обґрунтування своїх вимог посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Наполягає, що квартира придбана за спільні кошти разом з відповідачем, він вселився у квартиру як член сім*ї власника, тому має право користуватися спірною квартирою.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне в її задоволенні відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 30.05.2002 року по 17.09.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Як вбачається з договору дарування від 29.10.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу за реєстровим номером 2133, ОСОБА_2 отримала в дар від ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України зазначена квартира на час її придбання та до часу відчуження була особистою приватною власністю ОСОБА_2

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належних та допустимих доказів того, що спірна квартира була придбана за спільні сумісні кошти подружжя ОСОБА_2, або її вартість істотно збільшилась за час шлюбу внаслідок затрат позивача - матеріали справи не містять.

21.10.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір дарування квартири АДРЕСА_1 (а.с.65-68).

Згідно рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 17.09.2014 року шлюб між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 розірваний (а.с. 49).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

З матеріалів справи вбачається, що на час ухвалення рішення судом першої інстанції власником спірної квартири була ОСОБА_3, яка не є членом сім'ї позивача.

Частиною 1 ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу.

Так, відповідно до ст. 64, 65 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Отже, виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком.

Таким чином, права членів сім'ї власника будинку на об'єкт власності є похідними від прав самого власника.

Передбачаючи право власника житлового будинку (квартири) на відчуження цих об'єктів, закон не передбачив при цьому перехід прав і обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом (житлового сервітуту) членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку (квартири).

За таких обставин, висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази. Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 24 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -