Ухвала

іменем України

12 серпня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Карпенко С.О.,

Касьяна О.П., Писаної Т.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: приватні нотаріуси Одеського міського нотаріального округу, ОСОБА_6, ОСОБА_7, приватні нотаріуси Одеського міського нотаріального округу, відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Головного управління юстиції в Одеській області, про визнання недійсними довіреності та договорів купівлі-продажу квартири, визнання права власності, витребування квартири, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_8 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 січня 2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 31 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати недійсною довіреність від 14 серпня 2010 року, видану від її імені ОСОБА_9

Визнати недійсними договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 19 серпня 2010 року, за яким на підставі цієї довіреності ОСОБА_9 продав квартиру ОСОБА_10 та договір купівлі-продажу від 23 лютого 2011 року, за яким ОСОБА_4 продала квартиру ОСОБА_5, витребувати квартиру та зобов'язати її звільнити.

На обґрунтування своїх вимог посилалася на ті обставини, що довіреність на продаж квартири вона не видавала та не підписувала, а квартира вибула з її власності без її волі.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 січня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 31 березня 2015 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 січня 2015 року змінено в частині підстав для відмови в позові.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_8 просить скасувати рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не надала доказів на підтвердження своїх вимог.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначив, що розглянути справу не можливо без участі ОСОБА_9, який не залучений до участі у справі, що є єдиною підставою для відмови у задоволенні позову.

Проте з такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим з виконанням усіх вимог цивільного судочинства, згідно із законом, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам оскаржувані судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_3

14 серпня 2010 року ОСОБА_11 видала довіреність строком на 10 років, якою уповноважила свого сина ОСОБА_9 розпоряджатися всім її майном, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, доручила ведення всіх її справ.

19 серпня 2010 року ОСОБА_9 діючи на підставі довіреності уклав договір, за яким продав ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 а 23 лютого 2011 року ОСОБА_4 продала квартиру ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу,

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не виконав вимог процесуального права щодо повноти і всебічності розгляду справи, не уточнив позовні вимоги та склад учасників судового розгляду, не виконав вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України та не роз'яснив учасникам судового розгляду питання про залучення до участі у справі ОСОБА_9, щодо прав і обов'язків якого вирішується спір, не вирішив це питання в порядку, визначеному ст. ст. 33-36 ЦПК України.

Крім того, суд не виконав вимог процесуального права про сприяння учасникам судового розгляду у здійсненні їхніх прав, не вирішив питання про витребування зразків підпису, необхідних для проведення експертизи.

Суд апеляційної інстанції цих недоліків не усунув та, змінивши мотиви рішення суду першої інстанції, зазначив як єдину підставу для відмови у позові - невиконання судом першої інстанції норм процесуального права, щодо вирішення ним питання про залучення до участі у справі ОСОБА_9 як співвідповідача.

Невиконання судом першої інстанції норм процесуального права та неусунення цих недоліків судом апеляційної інстанції унеможливлює встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, і є підставою для скасування судових рішень та направлення справи на новий розгляд, як передбачено ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно задовольнити, рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 січня 2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 31 березня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, як до суду який допустив порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_8 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 січня 2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 31 березня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

О.П. Касьян

Т.О. Писана