У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кадєтова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», третя особа - незалежна професійна спілка працівників авіаційної безпеки, про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на аналогічній посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що на підставі наказу № 11-07-901/п від 01 жовтня 2009 року він був прийнятий на роботу до ДП МА «Бориспіль» на посаду інспектора відділу патрулювання внутрішньої безпеки служби внутрішньої безпеки. На підставі наказу 11-07/1-848 від 31 серпня 2011 року його було переведено на посаду інспектора відділу виробничого та оперативного контролю внутрішньої безпеки 01 вересня 2011 року.

23 квітня 2014 року на підставі наказу № 01-07-293 від 04 травня 2014 року його попереджено про заплановане вивільнення, а саме з 15 липня 2014 року та наказом № 11-07/1-859/п від 05 серпня 2014 року його було звільнено з посади інспектора відділу виробничого та оперативного контролю департаменту внутрішньої безпеки ДП МА «Бориспіль» у зв'язку із скороченням штату працівників відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_213/ed_2015_04_15/pravo1/KD0001.html?pravo=1>.

Позивач вказує на те, що його звільнення є незаконним, необґрунтованим і таким, що суперечить нормам чинного законодавства, з тих підстав, що незалежна професійна спілка авіаційної безпеки, членом якої він являється, не надала своєї згоди на його звільнення. Він є єдиним утриманцем у сім'ї та особою, у сім'ї якої немає працівників із самостійним заробітком. Зазначає, що відповідач пропонував йому інші вакантні посади, однак з меншою заробітною платою або посади, які не відповідають його спеціалізації та рівню кваліфікації, на що він не погоджувався.

Позивач зазначав, що відповідачем після його попередження про вивільнення створювалися нові відділи, посади, які відповідали б його спеціалізації, однак вакансії йому не пропонувалися та не пропонуються і на теперішній час, чим було порушено його переважне право на працевлаштування.

Крім того, внаслідок зазначених дій відповідача він зазнав моральних страждань.

З урахуванням уточнень позивач просив суд визнати незаконними дії ДП МА «Бориспіль» щодо його безпідставного звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_213/ed_2015_04_15/pravo1/KD0001.html?pravo=1>; скасувати наказ № 11-07/1-859/п від 05 серпня 2014 року; зобов'язати ДП МА «Бориспіль» протягом 3 календарних днів з дня набрання рішення суду законної сили внести відповідний запис до трудової книжки позивача про те, що запис про його звільнення 05 серпня 2014 року на підставі наказу № 11-07/1-859/п від 05 серпня 2014 року у зв'язку із скороченням штату працівників є недійсним; укласти з ним трудову угоду про поновлення його на аналогічній посаді інспектора відділу виробничого та оперативного контролю департаменту внутрішньої безпеки ДП МА «Бориспіль»; стягнути з ДП МА «Бориспіль» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29 липня 2014 року по день поновлення на роботі та моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20 травня 2015 року, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що звільнення позивача відбулося з дотриманням вимог трудового законодавства, оскільки профспілкову організацію було повідомлено завчасно, неодноразово запропоновано позивачу вакантні місця на підприємстві, від яких він відмовився, відповідачем надіслано до профспілкової організації подання про надання згоди на звільнення позивача, а рішення профспілкового комітету про відмову у наданні згоди на звільнення ОСОБА_2 судами оцінено, як необґрунтоване.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», третя особа - незалежна професійна спілка працівників авіаційної безпеки, про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на аналогічній посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кадєтова