Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22- ц/778/4540/15
ЄУ№336/569/15
Головуючий у 1-й інстанції: Галущенко Ю.А.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, судді:ОСОБА_2
суддів:ОСОБА_3
ОСОБА_1
при секретаріОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, Обслуговуючого Гаражного кооперативу «Авіатор-2008», треті особи Запорізька міська рада, Головне управління Держземагенства у Запорізькій області про визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж із суміжним землекористувачем,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, уточненим в процесі розгляду справи, в якому зазначає, що вона у 2010 році звернулась до Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради із заявою про відведення земельної ділянки для індивідуального будівництва по вул. Військбуд, 64 в м. Запоріжжі. Згідно листа від 04.02.2011 №Т-1081 Позивачка отримала відповідь, за якою розпорядженням голови шевченківської районної адміністрації №3544р. від 01.12.2006р., комісія прийняла рішення: погодити ОСОБА_7 відведення земельної ділянки для індивідуального будівництва по вул. Військбуд, 64.

Рішенням Запорізької міської ради шостого скликання двадцять восьмої сесії від 28.11.2012 р. № 96/11 ОСОБА_6 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га по вул. Військбуд в районі житлового будинку № 64 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Землевпорядною організацією було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Згідно кадастрового плану земельної ділянки :07:050:, виділено ОСОБА_6 зазначено її межі, а саме:

від А до Б - міська територія

від Б до В - ОГК «Авіатор-2008» вул. Військбуд 30з

від В до Г - міська територія

від Г до А - присадибна ділянка, вул. Військбуд буд.24.

11.06.2014 р. було складено акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання та акт визначення та погодження зовнішніх меж даної земельної ділянки. Однак, коли позивач звернулась до власників суміжних земельних ділянок з метою погодження зазначеного вище акту ОСОБА_5 відмовилась від спілкування без жодних пояснень щодо небажання погодити межі земельної ділянки. Керівник ГК «Авіатор-2008» ОСОБА_8 також відмовився підписувати акт оскільки він не має відношення до суміжної земельної ділянки.

Посилаючись на те, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути технічних помилок. Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі громадянам безоплатно земельних ділянок на праві приватної власності,

просила суд визнати за позивачкою право на приватизацію земельної ділянки 310100000:07:050 площею 0,1000 га по вул. Військбуд в районі житлового будинку № 64 м. Запоріжжя для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, без погодження та підписання акту погодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами ОСОБА_5 та Обслуговуючим Гаражним кооперативом «Авіатор-2008».

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2015 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_6., право на приватизацію земельної ділянки :07:050 площею 0,1000 га по вул. Військбуд в районі житлового будинку № 64 м. Запоріжжя для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, без погодження та підписання акту погодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами ОСОБА_5, та Обслуговуючим Гаражним кооперативом «Авіатор-2008».

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_5, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Згідно з ч. 3 ст. 158 Земельного кодексу України (надалі ЗК України) органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Статтею 159 ЗК України визначено, що земельні спори розглядаються органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у тижневий строк з дня подання заяви.

Земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У рішенні органу місцевого самоврядування, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, визначається порядок його виконання. рішення передається сторонам у триденний строк з дня його прийняття.

Пунктом 34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що до виключної компетенції відповідної ради належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, які розглядаються виключно на пленарному засіданні ради - сесії.

Відповідно до ст. 160 ЗК України рішення органів місцевого самоврядування вступає в силу з моменту його прийняття. Оскарження зазначених рішень у суді призупиняє їх виконання. Виконання рішення щодо земельних спорів здійснюється органом, який прийняв це рішення. Виконання рішення щодо земельних спорів може бути призупинено або його термін може бути продовжений вищестоящим органом або судом.

Відповідно до роз'яснень, п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", згідно зі ст.158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів. Встановлення меж земельної ділянки не є компетенцією суду.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 у 2010 році звернулась до Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради із заявою про відведення земельної ділянки для індивідуального будівництва по вул. Військбуд, 64 в м. Запоріжжі.

Рішенням Запорізької міської ради шостого скликання двадцять восьмої сесії від 28.11.2012 р. № 96/11 ОСОБА_6 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га по вул. Військбуд в районі житлового будинку № 64 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Землевпорядною організацією було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Згідно кадастрового плану земельної ділянки :07:050:, виділено ОСОБА_6 зазначено її межі, а саме:

від А до Б - міська територія

від Б до В - ОГК «Авіатор-2008» вул. Військбуд 30з

від В до Г - міська територія

від Г до А - присадибна ділянка, вул. Військбуд буд.24.

11.06.2014 р. було складено акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання (а.с. 17).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_6 посилалась на те, що вищезазначений акт користувачами суміжної земельної ділянки не підписаний, межі земельної ділянки з відповідачами не погоджені.

Виходячи з аналізу ст.ст. 126, 198 ЗК України у зміст терміну "погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами" покладений принцип добровільності вчинення зазначених дій суб'єктами земельних відносин, і чинним земельним законодавством не передбачено обов'язку щодо надання згоди у примусовому порядку на погодження меж земельної ділянки, у т.ч. і за рішенням суду.

Стаття 198 ЗК України вказує, що складовою кадастрових зйомок є "погодження меж земельної ділянки...".

З положень ст.198 ЗК України не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документу - акту погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося.

Механізм встановлення меж земельних ділянок визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Держкомзему від 18 травня 2010 року № 376.

Пунктом 2.8 Інструкції передбачено, що після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками складається акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який містить підписи суміжних землевласників (землекористувачів) у разі, якщо вони не заявляють претензій до існуючих меж.

Згідно з пунктом 3.12 Інструкції закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез'явлення, якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

В чинному законодавстві, що регулює земельні відносини, відсутній обов'язок землекористувача з надання згоди по встановленню меж суміжних земельних ділянок, й, зокрема, обов'язок надання такої згоди в примусовому порядку.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (ст.19 Конституції України).

Непогодження позивачем меж земельної ділянки є лише формою реалізації ним свого права.

Колегія суддів зазначає, що відповідне погодження меж земельної ділянки з суміжним землекористувачем повинно бути прийнято і враховано органами місцевого самоврядування при підготовці технічної документації із землеустрою щодо складання документу, який посвідчує право на земельну ділянку відповідача та при розгляді питання щодо надання спірної земельної ділянки у власність останньому, а відсутність погодження не може бути само собою підставою для відмови в отриманні ділянки у власність.

Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання регулювання земельних відносин (у т.ч. надання землі в оренду та поновлення договору оренди землі) вирішуються на пленарному засіданні ради сесії з винесенням рішення.

Спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку (ч. 2 ст. 77 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ч. 9 ст. 123 Земельного кодексу України).

Ст. 158 Земельного кодексу України встановлено, що органи виконавчої влади з питань земельних ресурсів вирішують земельні спори щодо меж земельних ділянок за межами населених пунктів. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом.

Порядок розгляду земельних спорів встановлений ст. 159 Земельного кодексу України.

Матеріали справи не містять та позивачем не надано рішення міської ради, за результатами розгляду на пленарному засіданні ради - сесії з питання не погодження межі спірної земельної ділянки.

Окрім того, ст. 16 ЦК України визначає перелік способів захисту порушених прав та інтересів у суді. Проте, визнання права на приватизацію без погодження та підписання акту погодження меж без підпису суміжних землекористувачів як спосіб захисту права чинним законодавством не передбачено.

Вирішуючи спір, суд не врахував вищевказані вимоги закону та дійшов помилкового висновку про те, що визнання права на приватизацію без погодження та підписання акту погодження меж без підпису суміжних землекористувачів є способу захисту порушеного права позивача.

З огляду на наведене та зважаючи на те, що факт непідписання акту узгодження та встановлення меж земельної ділянки не призвела до порушення прав позивача на набуття права власності на земельну ділянку, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на вищевикладене рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2015 року у цій справі

скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5, Обслуговуючого Гаражного кооперативу «Авіатор-2008», треті особи Запорізька міська рада, Головне управління Держземагенства у Запорізькій області про визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж із суміжним землекористувачем відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: