Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Подрєзова Г. О. ,

при секретарі - Александрова А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за половину погашеного кредиту та страхових виплат;

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за половину погашеного кредиту та страхових виплат при цьому послався на те, що з жовтня 2001р. по вересень 2012р. він перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.09.2012р. Але, фактично шлюбні відносини припинилися з вересня 2009р. про що зазначено у рішенні суду. Ці обставини встановлені судовим рішенням, а тому не підлягають доказуванню при розгляді інших справ. Позивачем 07.11.2008р. в інтересах сім»ї був укладений кредитний договір з ПАТ КБ «Правекс - Банк» за яким одержано кредит на суму 82425грн. для придбання автомобіля KIA CEED,2008 року випуску, згода на укладення кредитного договору надана особисто відповідачкою. Після розірвання шлюбу та під час розгляду Білоцерківським міськрайонним судом справи про поділ майна подружжя, рішенням Апеляційного суду Київської області від 07.05.2014р. справа № 357/827/14-ц автомобіль був визнаний об»єктом спільної сумісної власності подружжя. Зазначаючи, що повернення кредиту на придбання автомобіля KIA CEED,2008 року випуску, були сплачені частково за особисті кошти позивача, який після фактичного припинення шлюбних відносин з відповідачкою продовжував повертати кредитні кошти до банку, а за період з 3.12.2008р. по 10.08.2009р. погашення кредиту становило суму 18037,78грн., решту коштів з 10.09.2009р. по 22.10.2012р. він погашав особисто, просив суд стягнути з відповідачки половину від суми погашення за особисті кошти позивача, а саме 106954,09грн. :2 = 53477,04грн. як 1/ 2 частину кредитних зобов»язань перед ПАТ КБ «Правекс Банк». Також, посилаючись на виконання зобов»язання за полісом страхування транспортних засобів ВАТ УСК «Дженералі Гарант» від 09.11.2009р. № 19G -0335086 позивачем був сплачений страховий платіж на суму 7049,00грн. та за договором страхування з НАСК «Оранта» від 10.11.2010р. №56/214 сплачено 6571,53грн., а за договором страхування ПАТ «Страхова компанія «Країна» від 25.11.2011р. № 33/178/2.1.5.1 сплачено 1846,40грн. Разом позивачем погашено за особисті грошові кошти на забезпечення страхування спільного майна подружжя суму 15466,93грн. які підлягають поділу в рівних частинах. Посилаючись на зазначені обставини просив суд, виходячи з рівності часток у спільній сумісній власності подружжя та врахуванні при поділі майна подружжя боргів, які виникли по зобов»язаннях в інтересах сім»ї

Стягнути на його користь з відповідачки половину сплаченої суми кредитних зобов»язань - 53477,04грн. та половину сплачених страхових платежів - 7733,46грн., та судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилася. А її представник за договором в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, надав письмові заперечення проти позову, згідно з якими позивач не встановлював режиму окремого проживання подружжя під час зареєстрованого шлюбу, також, послався на те, що позовні вимоги про поіл спільного майна подружжя вже вирішені судовим рішенням, яке вступило в законну силу, в тому числі були вирішений спір щодо поділу кредитних коштів.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідачки, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсно перебували у зареєстрованому шлюбі з 13.10.2001р. по 21.09.2012року, коли за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 21.09.2012р. по справі № 1003/12270/2012, 2/1003/3524/2012 шлюб між ними був розірваний.

Дані обставини не заперечуються сторонами, підтверджуються копією свідоцтва про шлюб, копією рішення суду, а також матеріалами цивільної справи № 2/357/1096/14, 357/827/14-ц.

Від шлюбу у сторін є неповнолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4, 2002 р.н.

Як пояснив позивач в судовому засіданні, під час зареєстрованого шлюбу з відповідачем, ним був укладений кредитний договір від 07.11.2008р. № 739-184/08Р з ПАТ комерційний банк «Правекс Банк» та отримані кошти на придбання автомобіля KIA CEED,2008 року випуску 82425грн. , які частково були повернені банку за спільні кошти сім»ї, а саме за період з 03.12.2008р. по 10.08.2009р. погашення кредиту становило суму 18037,78грн., решту коштів за період з 10.09.2009р. по 22.10.2012р., він погашав особисто, оскільки подружжям були припинені подружні відносини.

Але, судом звернуто увагу на те, що за рішенням Апеляційного суду Київської області від 07.05.2014року спір щодо поділу майна подружжя за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення частки вартості спільного майна подружжя вже вирішений.

Так, згідно з вказаним рішенням Апеляційного суду Київської області судом встановлено, що за час шлюбу між сторонами 07.11.2008р. було придбано автомобіль KIA CEED,2008 року випуску д.н.з. НОМЕР_1, який було зареєстровано за ОСОБА_1, вартість автомобіля становить 109900грн. Також, згідно з кредитним договором від 07.11.2008р. ОСОБА_1 отримав кредит на придбання автомобіля KIA CEED,2008 року випуску у сумі 82425грн., а ОСОБА_2 надала нотаріально засвідчену згоду на укладення даного правочину. Початковий внесок за придбання автомобіля був сплачений ОСОБА_1 в розмірі 27475грн. Посилання ОСОБА_1 на те, що з вересня 2009р. сторони не проживали однією сім»єю та не вели спільного господарства судом до уваги не взято, виходячи з презумпції права спільної сумісної власності подружжя на майно, що придбане за час зареєстрованого шлюбу та відсутності доказів незгоди з такою презумпцією з боку одного з подружжя, відсутності рішення суду про визнання права особистої приватної власності на це майно, відповідно до ч.6 ст. 57 СК України.

Відповідно до вимоги ч.3 ст. 61 ЦПК України - обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній , господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За наведених обставин, суд вважає, що в даному випадку, факт сплати особисто позивачем грошових коштів на погашення кредиту після припинення шлюбних відносин, не підтверджений належними доказами, що встановлено судовим рішенням по іншій справі.

В частині позовних вимог про стягнення сплачених страхових сум, суд також вважає їх не доведеними належним чином.

Згідно з роз»ясненнями ВС України у постанові від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з п. 24 якої - до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов»язаннями, що виникли в інтересах сім»ї.

Суду надані докази сплати страхових платежів, в тому числі: за полісом страхування транспортних засобів ВАТ УСК «Дженералі Гарант» від 09.11.2009р. № 19G -0335086 на суму 7049,00грн. , за договором страхування з НАСК «Оранта» від 10.11.2010р. №56/214 на суму 6571,53грн., за договором страхування ПАТ «Страхова компанія «Країна» від 25.11.2011р. № 33/178/2.1.5.1 - 1846,40грн.

Але, при цьому, суд за відсутності інших доказів щодо визнання права приватної власності за позивачем на майно, що придбане ним під час окремого проживання, вважає що ці докази не можуть бути належними, згідно з ст. 59 ЦПК України, оскільки платежі були вчинені до розірвання шлюбу з відповідачкою по справі.

Таким чином, суд, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин,

суд вважає, що позов підтвердження належними доказами не знайшов, а тому до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 15,59,60, 212-215, 218,223 ЦПК України, ст.66 Сімейного Кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за половину погашеного кредиту та страхових виплат - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Г. О. Подрєзова