АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/526/15 Головуючий 1 інст. Малихін О.Р.
Справа № 643/9842/14-ц Доповідач Карімова Л.В.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Маковецької О.П.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2014 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИЛА:

08 липня 2014 року ОСОБА_3 в особі свого представника звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ( сином відповідача) 03вересня 2010 року.

Посилався на те, що за умовами вказаного договору ОСОБА_6 отримав у ОСОБА_3 у борг 23 120 доларів США, які зобовязався повертати частинами (з розстроченням) відповідно до п.1 договору з кінцевим терміном повернення 03 вересня 2011 року, однак порушив свої зобовязання і борг не повернув.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_6 своїх зобовязань за вказаним договором позики 03 вересня 2010 року останнім з ОСОБА_3 був укладений та нотаріально посвідчений іпотечний договір, за умовами якого ОСОБА_6 передав позивачеві в іпотеку належну йому на праві власності квартиру № 53 в житловому будинку № 18 по вулиці Дизельній в місті Харкові.

Позивач зазначав, що 10 жовтня 2012 року поштою він отримав лист повідомлення Сьомої Харківської державної нотаріальної контори від 29 вересня 2012 року про факт смерті 05 жовтня 2010 року боржника ОСОБА_6 та про видачу 26 вересня 2012 року його батькові ОСОБА_5 як спадкоємцю за законом. свідоцтва про право на спадщину, однак не зазначила адресу спадкоємця. При цьому сам ОСОБА_5 не повідомив про відкриття та оформлення ним спадщини після смерті ОСОБА_6

У зв'язку з чим 06 лютого 2013 року позивач звернувся до вказаної нотаріальної контори та Головного управління юстиції у Харківської області з письмовою вимогою до ОСОБА_5 як спадкоємця боржника ОСОБА_6 про виконання основного зобов'язання в тридцятиденний строк з зазначенням стислого змісту порушених зобов'язань та попередженням про можливість звернення стягнення на предмет iпотеки у paзі невиконання.

Відповідач ОСОБА_5 надіслав листа, в якому зазначив, що сума боргу, яку його син отримав від позивача, менша, ніж зазначена в договорі позики, та відмовився від сплати

процентів за користування коштами, трьох процентів річних від простроченої поверненням суми заборгованості та неустойку за неналежне виконання грошових зобов'язань.

У зв'язку з зазначеним позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_5 заборгованість за договором позики в сумі еквівалентній 26 386 доларам США за курсом на день ухвалення piшeння у cправі та передбачену договором позики неустойку в розмірі 547 500 гривень. Покласти відповідача понесені позивачем судові витрати.

Відповідач ОСОБА_5 позов не визнав, посилаючись на те, що кредитором порушені строки предявлення вимог до нього як спадкоємця.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2014 року в задоволені позову ОСОБА_3 відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленими, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що на порушення вимог ч.2 ст. 1281 ЦК України відповідач не повідомив позивача про відкриття та оформлення ним спадщини після смерті боржника ОСОБА_6, а також, що правила ст..1281 ЦК України щодо строку предявлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців не застосовуються до зобовязань, забезпечених іпотекою, оскільки боржник та іпотекодавець є одна й та сама особа. Також вважає, що строк, передбачений ст.. 257 ЦК України, за цим позовом не сплинув.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_5 просить відхилити скаргу як необґрунтовану та залишити без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції, посилаючись на те, що воно є законним та обґрунтованим.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що зявилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши відповідно до ч.1 ст.. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступного.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом (ч.2).

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у засіданні (ч.3).

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки за умовами договору позики вся сума боргу мала бути повернута позивачу не пізніше 03 вересня 2011 року, то він зобов'язаний був пред'явити вимоги спадкоємцю померлого боржника протягом року не пізніше 03 вересня 2012 року, але цього не зробив. При цьому суд зазначив, що позивач знав про смерть боржника з березня 2011 року з дня пред'явлення ОСОБА_5 позову до Комінтернівського районного суду м. Харкова про визнання договору купівлі - продажу недійсним, за яким ОСОБА_3 був залучений в якості третьої особи.

Суд першої інстанції вважав, що позивач не пред'явив вимоги до відповідача у встановлені ч.ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України строки, а тому згідно ч. 4 вказаної норми права він позбавляється права вимоги до спадкоємця боржника.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи.

Останні свідчать про те, що 03вересня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим № 3145. За умовами вказаного договору ОСОБА_6 отримав у ОСОБА_3 у борг 23 120 доларів США, які зобовязався повертати в строки та порядку, що визначені пунктом 1 договору, а саме: по 510 доларів США не пізніше 03 числа кожного місяця в період з дня укладення договору до 03 серпня 2011 року та 17 510 доларів США в термін до 03 вересня 2011 року.

З метою забезпечення виконання своїх зобовязань за вказаним договором позики 03 вересня 2010 року ОСОБА_6 та ОСОБА_3 був укладений та нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим № 3147 іпотечний договір, за умовами якого ОСОБА_6 передав в іпотеку належну йому на праві власності квартиру № 53 в житловому будинку № 18 по вулиці Дизельній в місті Харкові.

Згідно копії свідоцтва серії 1-ВЛ № 289079, виданого 09.11.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_6 помер 05 листопада 2010 року.

З матеріалів справи вбачається та не оспорюється відповідачем ОСОБА_5 26 вересня 2012 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті сина ОСОБА_6, яка складається з квартири АДРЕСА_1 та відповідно до ст. 1299 ЦК України зареєстрував своє право власності на вказану квартиру у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації, отримавши витяг про державну реєстрацію прав за № 35671084 від 01.10.2012 року.

Під час оформлення спадщини йому (ОСОБА_5 ) нотаріусом було повідомлено про наявність іпотечного договору та направлення іпотекодержателю повідомлення про оформлення спадщини.

Однак на порушення вимог ч.1 ст. 1281 ЦК України відповідач ОСОБА_5 не повідомив кредитора ОСОБА_3 про відкриття спадщини після смерті боржника ОСОБА_6

Вищевказане узгоджується з наданими позивачем копією листа завідуючої Сьомої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 від 26.09.2012 року за № 3072/01-16 про оформлення спадщини після смерті ОСОБА_6 на імя його батька ОСОБА_5 без зазначення адреси проживання або перебування спадкоємця. Цей лист був отриманий ОСОБА_3 10 жовтня 2012 року.

Відповідно до ч.2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

У звязку з відсутністю адреси місця проживання спадкоємця ОСОБА_5 у встановлені цією нормою права строки 06.02.2013 року засобами поштового зв'язку на адресу Сьомої Харківської державної нотаріальної контори та Головного управління юстиції у Харківській області Міністерства юстиції України кредитором ОСОБА_3 через представника була направлена спадкодавцю ОСОБА_5 вимога про усунення порушення основного зобовязання із зазначенням стислого змісту цих порушень та вимогою про виконання цього зобовязання у тридцяти денний строк з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки спадкову квартиру.

Згідно відповіді Головного управління юстиції у Харківській області зазначена вимога ОСОБА_3 була передана спадкодавцю ОСОБА_5, який листом від 15 березня 2013 року повідомив кредитора про отримання ним 02.03 2013 року через нотаріуса вимоги кредитора та часткове визнання боргів сина ОСОБА_6 у розмірі фактично отримання боргу в сумі 17 510 доларів США, зясування умов повернення цієї суми та припинення договору іпотеки.

У звязку з вищезазначеним висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 знав про смерть боржника ОСОБА_6 з березня 2011 року з дня пред'явлення ОСОБА_5 позову до Комінтернівського районного суду міста Харкова про визнання договору купівлі продажу квартири недійсним, за яким ОСОБА_3 був залучений в якості третьої особи. Однак не пред'явив вимоги до відповідача у встановлені ч.ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України строки, а тому позбавляється права вимоги до спадкоємця позичальника, є безпідставними.

Як вбачається з копії заочного рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.06.2012 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 06.09.2012 р., був задоволений вищевказаний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_9 та ОСОБА_10, де третьою особою ОСОБА_3 не був притягнутий. Лише після скасування цих судових рішень ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.02.2013 року з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції ОСОБА_5 03 вересня 2013 року подав уточнену позовну заяву, зазначивши в ній третьою особою ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині (ч.2).

Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі(ч.2).

З матеріалів справи вбачається, що боржник ОСОБА_6 позичив і не повернув ОСОБА_3 кошти в сумі 23 120 доларів США відповідно до вищевказаного договору позики.

Оскільки померлий 05.11.2010 року ОСОБА_6 був позичальником за договором позики та іпотекодавцям за іпотечним договором, то після його смерті до ОСОБА_5 як спадкоємця перейшли не лише права та обовязки іпотекодавцям, а й обовязки за основним договором позики у межах вартості спадкового майна.

Однак спадкоємцем ОСОБА_5 також не повернуті кошти за договором позики в розмірі, передбаченому ч.1 ст. 1282 ЦК України.

Відповідно до вимог ст.ст. 536,1048 ЦК України позичальник має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Договором позики між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не був встановлений інший розмір процентів за користування позикою.

У звязку з зазначеним є обґрунтованими вимоги позикодавця ОСОБА_3 щодо стягнення з відповідача ОСОБА_5 (крім суми боргу за договором позики в сумі 23 120 доларів США ) процентів за користування позичальником ОСОБА_6 позиченими коштами за період з 03.09.2010 р. до 05.10.2010 р. в сумі 157 доларів США.

Розмір процентів за користування відповідачем належними до повернення позивачу коштами станом на 02.07.2014 складає 2 199 доларів США, виходячи з розміру облікової ставки НБУ в період з 10.03.2013 до 10.06.2013 - 7,50 ( за 92 дня 437 доларів США ); в період з 10.06.2013 до 13.08.2013 -7,0 ( за 64 дні 284 долара США); в період з 13.08.2013 до 15.04.2014 6,50 ( за 245 днів 1009 доларів СЩА) та за період з 15.04.2014 до 02.07.2014 -9,5 ( за 78 днів 469 доларів США).

Оскільки ОСОБА_5 зазначав, що отримав вимогу позикодавця ОСОБА_3 про усунення порушень основного зобовязання 02 березня 2013 року, відповідно до ст. 530 ЦК України прострочення відповідачем ОСОБА_5 виконання зобовязань станом на 02.07.2014 р. (визначену позивачем дату) складає з 10.03.2013 до 02.07.2014 479 днів.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У звязку з зазначеним три проценти річних від простроченого повернення боргу за договором позики на період з 10.03.2013 до 02.07.2014 складає 910 доларів США ( 23 120 х 3% : 100% : 365 х 479= 910).

Таким чином заборгованість за договором позики з урахуванням процентів за користування борговими коштами та трьох відсотків річних відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України складає 26386 доларів США, що на день звернення ОСОБА_3 до суду з цим позовом було еквівалентно 312 236 гривень 14 копійок.

Відповідно до пункту 7 договору позики за прострочення виконання зобовязання по поверненню позики позичальник повинен сплатити на користь позикодавця неустойку в розмірі 1 500 гривень за кожен день прострочення.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України розмір неустойки за період з 02.07.2013 до 02.07.2014 складає 547 500 грн.

Зазначений розмір неустойки колегія суддів відповідно до вимог ч.3 ст. 551 ЦК України вважає таким, що підлягає зменшенню, оскільки він значно перевищує розмір збитків.

Відповідно доч.1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Згідно звіту про незалежну оцінку квартири АДРЕСА_2, зробленого 09.12.2014 р. оцінювачем ПП «АСС-А» ОСОБА_11, який має відповідний сертифікат субєкта оціночної діяльності № 16819/14 від 25.08.2014 р. з подальшою заявою оцінювача вартість спадкової квартири визначена в сумі 581 100 гривень.

Заперечуючи проти вартості квартири, визначеною спеціалістом, ОСОБА_5 не надав інших достовірних доказів щодо ринкової вартості квартири на час розгляду справи та не заявляв в суді першої інстанції клопотання про проведення відповідної судової експертизи.

Враховуючи вимоги ч.4 ст. 10 ЦПК України, колегія суддів розяснила ОСОБА_5 та його представнику ОСОБА_12 їх права щодо надання доказів на підтвердження заперечень проти апеляційної скарги шляхом проведення судової будівельно-технічної експертизи, попередила про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій та сприяла здійсненню цих процесуальних прав, призначивши у справі за їх клопотанням судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручила експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз iм. засл. проф. ОСОБА_13.

Вищезазначена експертиза не була проведена у зв'язку з несплатою її вартості ОСОБА_5, який подалі в судовому засіданні апеляційної інстанції відмовився від проведення цієї експертизи.

У зв'язку з чим колегія суддів, перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення на підставі доказів, наданих сторонами до суду, вважає за можливе прийняти вартість вищезазначеної спадкової квартири, визначену субєктом оціночної діяльності в сумі 581 100 гривень.

У звязку з чим колегія суддів вважає за необхідне задовольнити вимоги ОСОБА_3 в розмірі вартості вказаної спадкової квартири, тобто в сумі 581 100 гривень, які відповідно до ч.2 ст. 1282 ЦК України спадкоємець ОСОБА_5 зобовязаний задовольнити шляхом одноразового платежу.

Доводи ОСОБА_5 в судовому засіданні апеляційної інстанції про те, що його син ОСОБА_6 фактично не отримував боргову суму коштів, зазначену в договорі позики, та не підписував цей договір, не є підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_3, оскільки на час розгляду цієї справи вказаний договір позики не визнаний в установленому законом порядку недійсним з зазначених підстав.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_5 підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору в сумі 3654 гривні.

Керуючись ст.ст. 303,304, п. 2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2014 року скасувати.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 581 100 ( пятсот вісімдесят одна тисяча сто ) гривень боргу в межах вартості спадкового майна квартири АДРЕСА_3 отриманого ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_6, померлого 05 листопада 2010 року, а також понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 3654 ( три тисячі шістсот пятдесят чотири) гривні.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: