Ухвала

іменем україни

22 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ступак О.В., Коротуна В.М., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Центренерго» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Комунальне підприємство Київської обласної ради «Західне бюро технічної інвентаризації», про визнання договору недійсним, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі структурного підрозділу Трипільської теплової електростанції на ухвалу апеляційного суду Київської області від 25 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ПАТ «Центренерго» в особі Трипільської ТЕС звернулося до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що будинок АДРЕСА_1 збудований із залученням його коштів, у статутному фонді якого найбільшою є державна частка. Квартира АДРЕСА_1 була виділена працівникові Трипільської ТЕС ОСОБА_5 (маляр «Побутсервісу») для проживання на склад сім'ї з двох осіб, що підтверджується витягом із протоколу засідання профспілкового комітету Трипільської ТЕС від 21 жовтня 2004 року. 03 грудня 2004 року між позивачем та ОСОБА_5 було укладено договір найму спірної квартири. На підставі свідоцтва про право власності, виданого Українською міською радою 02 листопада 2005 року, шляхом приватизації державного житлового фонду ОСОБА_5 набула у власність вказану квартиру. 25 листопада 2005 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу зазначеної квартири, а 14 січня 2010 року - між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Оскільки спірна квартира перебуває на балансі позивача, то, на його думку, оспорюваним правочином порушено його права. Зважаючи на наведене, просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 14 січня 2010 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 06 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 25 травня 2015 року апеляційну скаргу ПАТ «Центренерго» відхилено, заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 06 квітня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, вирішити спір по суті заявлених позовних вимог, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 337 ЦПК України установлено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд, дослідивши докази у справі й надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212, 303 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, правильно виходив із того, що рішення є законним та обґрунтованим.

Зокрема, апеляційний суд обґрунтовано підтримав висновок суду першої інстанції, що позивачем не доведено належним чином факту наявності прав на спірну квартиру, а, відтак, і порушення його прав.

При цьому наданий позивачем витяг із балансу підприємства суд правильно визнав неналежним доказом на підтвердження належності позивачу на праві власності спірного майна, адже як правильно зазначив суд, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, відтак доказом наявності такого права мають бути відповідні свідоцтва або належним чином зареєстровані правочини.

Крім того, апеляційний суд обґрунтовано вказав, що вищевказані правочини щодо відчуження квартири на час розгляду справи не оспорені, є дійсними, що спростовує твердження про належність позивачу квартири.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212, 303 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог чинного ЦПК України на стадії касаційного розгляду справи недопустимо.

Отже, ухвала апеляційного суду є законною та обґрунтованою, постановленою з додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для її скасування відсутні, тому в силу вимог ч. 3 ст. 332 ЦПК України вона підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі структурного підрозділу Трипільської теплової електростанції відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 25 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

В.М. Коротун

І.К. Парінова