Номер провадження: 22-ц/785/9629/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Варикаші О.Д.

суддів - Бабія А.П.

- ОСОБА_2

при секретарі - Желєзнову В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 22.09.2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, третя особа приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

встановила:

Позивачка звернулася з вказаним позовом до суду (а. с. 3-5), в якому просила: встановити факт прийняття нею спадщини у вигляді квартири № 1, в будинку № 135, в смт. Лиманське БОС, Роздільнянського району, Одеської області після смерті матері ОСОБА_5, померлої 28.11.2005 року; визнати за нею право власності на вказану квартиру, яка в цілому складається з: однієї житлової кімнати площею 17,4 кв. м., кухні площею 8,3 кв. м., ванної кімнати площею 3,2 кв. м., коридору площею 2,0 кв. м., загальною площею 30,9 кв. м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 28.11.2005 року.

Свої позовні вимоги позивачка, як зазначено в рішенні суду, обґрунтовувала тим, що після смерті ОСОБА_5, яка померла 28.11.2005 року, залишилася спадщина у вигляді квартири № 1 БОС 135 в смт. Лиманське. Вона прийняла спадщину майже через 8 років після смерті матері. Приватний нотаріус ОСОБА_4 у відмові прийняти заяву про прийняття спадщини пояснила, що вона пропустила шестимісячний строк на прийняття спадщини, а тому їй було рекомендовано звернутися до суду з заявою про продовження строку на прийняття спадщини або встановлення факту сумісного проживання з спадкодавцем, але не менше 5 років до часу відкриття спадщини.

Як зазначено в рішенні суду, позивачка вимоги просила задовольнити, відповідач Лиманська селищна Рада заперечень не надала, позов не визнала, повідомлена належним чином, суд проводить розгляд справи за її відсутності. Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_4 просила провести розгляд справи за її відсутності.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 22.09.2015 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 22.09.2015 року, в якій просить скасувати рішення суду від 22.09.2015 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на те, що з оскаржуваним рішенням не погоджується, вважає, що суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, крім того, оскаржуване рішення прийняте з порушенням застосування норм матеріального та процесуального права.

Іншими учасниками процесу рішення суду не оскаржується.

В судовому засіданні позивачка підтримала апеляційну скаргу. Інші учасники процесу в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи від них на адресу суду не надходили. Від відповідача та третьої особи на адресу суду надійшли клопотання про розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог та наданих доказів і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, яка померла 28.11.2005 року, про що свідчить свідоцтво про смерть актовий запис № 139, володіла на праві власності відповідно до норм ЦК житловою квартирою за адресою смт. Лиманське БОС 135 кв. 1, що підтверджується відповідними документами, технічним паспортом на квартиру, договором купівлі-продажу та іншими довідками, а тому цей факт суд першої інстанції вважав є таким, що доказуванню не підлягає, так як він встановлений в судовому засіданні та не оспорюється сторонами посправі.

Право власності на квартиру встановлено на підставі договору купівля-продажу, та інших доказів по справі, але неможливо оформити спадщину та право власності в порядку спадкування в звязку з тим, що ОСОБА_3 не прийняла спадщину, та не продовжила строк на подання заяви про прийняття спадщини, як того вимагав нотаріус. Це була законна підстава для звернення до суду.

Позивачка знехтувала рекомендаціями нотаріуса, а суд встановив, що законних підстав для звернення до суду у ОСОБА_3 не було, своєчасно спадщину не прийняла, строк на прийняття не продовжила, фактично спадщину не прийняла так, як зовсім в указаній квартирі з спадкодавцем не проживала.

За таких обставин, суд першої інстанції, керуючись ст. ст. 316, 325, 328, 377, 1261, 1262, 1268 ЦК України, відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Судова колегія, вважає, що суд першої інстанції, в межах позовних вимог, повно, всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та прийшов до правильного висновку на підставі наданих та досліджених доказів, відмовивши в задоволенні позову ОСОБА_3

Тому судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, наданим доказам та відповідним нормам матеріального і процесуального права, а суд першої інстанції правомірно на підставі вимог закону та на підставі встановлених обставин справи дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивачки.

Оскільки, в судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28.11.2005 року померла ОСОБА_5 (а. с. 13).

Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на однокімнатну житлову квартиру за адресою: смт. Лиманське БОС АДРЕСА_1 (а. с. 10).

Позивачці, яка звернулася до нотаріуса, для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_5, було розяснено, що нею пропущено термін для подачі заяви про прийняття спадщини за законом та для визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини та встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, їй необхідно звернутися до суду (а. с. 14).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За таких обставин, враховуючи порядок прийняття спадщини, визначений вище вказаними нормами закону (ст. 1268, 1269 ЦК України), відсутні правові підстави для вставлення в судовому порядку факту прийняття позивачкою спадщини після смерті ОСОБА_5, померлої 28.11.2005 року.

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

В судовому засіданні встановлено та вбачається з позовної заяви позивачки, що ОСОБА_5 померла 28.11.2005 року, а до нотаріальної контори для оформлення спадщини позивачка звернулася лише в 2013 році. З позовом до суду про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивачка не зверталася, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Порядок оформлення права на спадщину визначений Главою 89 ЦК України, якою передбачено позасудовий порядок оформлення права на спадщину.

Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що нотаріусом не відмовлено позивачці в оформленні права на спадщину (постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії в матеріалах справи відсутня та суду апеляційної інстанції не надана), а розяснено, що нею пропущено термін для подачі заяви про прийняття спадщини за законом та для визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини та встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, їй необхідно звернутися до суду.

За таких обставин, відсутні правові підстави для визнання за позивачкою в судовому порядку права власності на спадкове майно.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що нотаріусом в усній формі позивачці було розяснено, що у спадкодавця немає державної реєстрації права власності на спадкове майно, оригіналу правовстановлюючого документу та рекомендовано звернутися до суду, судова колегія не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що нотаріусом позивачці відмовлено в оформленні права на спадщину саме з цих підстав та, що відмовлено в оформленні права на спадщину взагалі (відсутня постанова нотаріуса), такі докази не надані і суду апеляційної інстанції.

Також судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що після смерті матері позивачки до неї фактично перейшло й майнове право на реєстрацію права власності на обєкт нерухомого майна, яке належало спадкодавцеві, однак не було зареєстровано за життя спадкодавця, враховуючи позовні вимоги, які заявлялися позивачкою згідно позовної заяви (а. с. 5).

Таким чином, враховуючи вище наведене, надані докази, обставини, якими позивачка обґрунтовувала свої позовні вимоги, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не спростовують висновки суду.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно відхилити, а рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 22.09.2015 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 22.09.2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, третя особа приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області О.Д. Варикаша

ОСОБА_6

ОСОБА_2