Справа № 685/1557/14-ц
Провадження № 2/685/35/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2015 року Теофіпольський районний суд Хмельницької області в складі

головуючого судді Самойловича А.П.,

за участі секретаря Дондель Т.В. та

представника відповідача Москалюк С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриваБанк» про захист прав споживача та повернення коштів по депозитному рахунку,

В С Т А Н О В И В :

09 грудня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що відкрила у відділенні ПриватБанку на території АР Крим, де проживала, карту для виплат, а 10 березня 2014 р. через систему Приват24 на цю карту відкрила депозит на суму 23000 грн. на строк 1 місяць до 11 квітня 2014 р. з виплатою 11 % річних в кінці строку.

У зв'язку з заявивши вимогу визнати відмову банку у видачі депозиту неправомірною, стягнути з відповідача вклад з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 27163,85 грн., 3 % річних від простроченої суми в розмірі 67,91 грн. та грошове відшкодування заподіяної моральної шкоди в сумі 10000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що по закінченню строку вкладу відповідачем було відмовлено у поверненні депозиту внаслідок блокування депозиту через незрозумілий статус АР Крим.

Представником відповідача Москалюк С.А. на адресу суду направлено письмові заперечення, згідно яких відповідач позовних вимог не визнає, посилаючись на те, що зобов'язання за договорами депозитного вкладу та договорів банківського рахунку, укладеними працівниками Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», виконує автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників» (далі АНО «ФЗВ») за рахунок майна ПриватБанк, яке знаходиться на території АРК та м. Севастополь, тому ПриватБанк є неналежним відповідачем, виходячи з наступного:

- відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанку» на території АРК та м. Севастополя, після їх окупації, не мав правових підстав, згідно п. 5 Постанови НБ України № 260, та можливості здійснювати банківську діяльність;

- окупаційною владою з травня 2014 року було фактично здійснено конфіскацію частини майнового комплексу ПАТ КБ «ПриватБанк», що використовувалася у банківській діяльності відокремленого структурного підрозділу - Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк»;

- відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об'єднанням, громадянам України, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію, як на державу, що здійснює окупацію;

- Банком Росії було прийняте рішення № РН-33/І від 21 квітня 2014 р. про припинення з 21 квітня 2014 р. діяльності відокремлених структурних підрозділів ПАТ КБ «ПриватБанк» на території Республіки Крим і міста федерального значення Севастополя. На підставі цього автономною некомерційною організацією «Фонд захисту вкладників» Державної корпорації «Агентство з страхування вкладів» було придбано права (вимоги) по вкладах і здійснення компенсаційних виплат в порядку, встановленому ст.ст. 7, 9 Федерального Закону № 39-ФЗ «Про захист інтересів фізичних осіб, що мають вклади в банках та відокремлених структурних підрозділах банків, зареєстрованих та (чи) діючих на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Севастополя», тому саме вищезазначена автономна некомерційна організація була призначена законодавством РФ здійснювати компенсаційні виплати, в т.ч. вкладникам Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк»;

- Ухвалою Центрального районного суду м. Сімферополя від 21 квітня 2014 р. автономній некомерційній організації «Фонд захисту вкладників» було передано в довірче управління майновий комплекс Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», у зв'язку з чим дана організація користується, володіє та розпоряджається всім майном ПриватБанку, що знаходиться на території АРК та м. Севастополь.

Справа розглянута за відсутності позивача на підставі її заяви про розгляд справи за її відсутності.

В ході судового розгляду представник відповідача Москалюк С.А. просила відмовити в задоволенні позову з підстав, зазначених у запереченні, крім того, зазначила, що позивачем не надано оригіналу договору банківського вкладу, на невиконання банком вимог якого посилається.

Заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад) що надійшла, зобов'язується вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановленому договором.

Договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківським правилам) та звичаям ділового обороту (ч. 1 ст. 1059 ЦК України).

Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором (частини 1, 2, 4 ст. 1060 ЦК України).

Як вбачається з довідки Кримського регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» від 19 жовтня 2014 р. № ОСОБА_2 має в банку гривневий рахунок типу «Депозит Плюс» строком 1 місяць, який оформлений 10 березня 2014 р. з сумою коштів на рахунку в розмірі 23000 грн.

Відповідно до виписки з карти № НОМЕР_1 за період з 10 березня 2014 р. по 19 жовтня 2014 р., наданої 19 жовтня 2014 р. Кримським регіональним управлінням ПАТ КБ «ПриватБанк», 10 березня 2015 р. був відкритий депозит НОМЕР_1 в сумі 23000 грн.

Таким чином, в ході судового розгляду знайшов своє підтвердження факт укладення договору банківського вкладу на суму 23000 грн. між сторонами по справі на строк 1 місяць.

Однак підстав для задоволення даного позову судом не вбачається, оскільки позивачем не доведено, що вона зверталася до банку з вимогою видачі вкладу, тому даний договір, відповідно до ч. 4 ст. 1060 ЦК України, вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу.

Наявні в матеріалах справи копія відповіді НБУ від 25 липня 2014 р. щодо розгляду звернення позивача та копія її скарги голові правління ПАТ КБ «ПриватБанк» без надання доказів направлення та отримання, не можуть вважатися вимогою видачі вкладу.

Судом не вбачається підстав для відмови у позові, виходячи наданих відповідачем обґрунтувань у запереченні проти позову, виходячи з наступного.

Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді (ст. 80 ЦК України).

Юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями (ч. 1 ст. 96 ЦК України), тому неможливість провадження діяльності філії юридичної особи не звільняють таку юридичну особу від виконання своїх зобов'язань.

Виходячи з викладеного, відповідати за своїми зобов'язаннями за договором банківського вкладу має саме ПАТ КБ «ПриватБанк», як юридична особа, при цьому не має значення, що договір зі сторони банку був укладений його філією, тобто, згідно ч. 1 ст. 95 ЦК України, відокремленим підрозділом юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходження та здійснює всі або частину її функцій.

Керуючись ст.ст. 80, 95, 96, 526, 1058, 1059, 1060 ЦК України, ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги через Теофіпольський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.П. Самойлович