Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/943/15-ц
Провадження № 2/279/499/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2015 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

у складі: головуючого судді Лешко С.М.

з секретарем Подвисоцькою Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа Управління «Держземагенства» у Коростенському районі про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою загального користування та про визначення меж землекористування земельною ділянкою загального користування (двором)

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся з вказаним позовом до суду і мотивував його тим, що він є власником квартири № 2 і будинку № 12 по вул. Грушевського в м. Коростені на підставі договору купівлі-продажу 12/100 частин житлового будинку від 22.03.2006 року, а співвласниками квартир № 3,4,5 є відповідачі по справі. До вказаного будинку належить земельна ділянка, що призначена для обслуговування будинку, ведення господарства та здійснення проходу та проїзду до кожної квартири, загальною площею під двором 820 м.кв. На час придбання вказаної частини будинку існував певний порядок користування земельною ділянкою загального користування двором, який проходить до його частини будинку, орієнтовною шириною 4 метри та довжиною 20 метрів, через яку він здійснював прохід та проїзд.

В 2013 році відповідачі заборонили проїзд до належної йому частини будинку, поставили паркан та ворота з хвірткою, які замкнули та не дали йому ключів, по всьому двору наклали автомобільні скати, поставили літню альтанку з столом та лавками, чим унеможливили прохід та проїзд по частині двору до його частини будинку.

Просив усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою загального користування та про визначення меж землекористування земельною ділянкою загального користування (двором).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 позов визнали частково. Відповідач пояснив, що дійсно він є власником частини будинку № 12 і користувачем земельної ділянки загального користування двором. Він не заперечує проти того, щоб ОСОБА_1 були надані ключі від хвіртки та воріт, згоден демонтувати автомобільні шини. Разом з тим, паркан та ворота були встановлені не для того, щоб перешкоджати позивачу користуватись двором, а з метою огородити територію двору від потрапляння на неї сторонніх громадян та транспортних засобів. Щодо альтанки, то вона була встановлена у дворі ще до того часу, коли ОСОБА_1 придбав квартиру у їх будинку.

Зазначив, що ОСОБА_1 без будь-яких дозволів і погоджень збудував у дворі гараж і тому він категорично заперечує, щоб частина двору, яка безпосередньо розташована коло стіни належної йому квартири, використовувалась для проїзду транспортним засобом, тим більше, що проїзду там ніколи не існувало, оскільки в цьому місті проходять підземні і наземні комунікації.

Відповідач ОСОБА_3 у попередньому судовому засіданні висловив свою думку з приводу того, що умови мирової угоди, яку готував представник позивача, його не влаштовують.

Представник Управління «Держземагенства» пояснив, що позов є обґрунтованим, оскільки відповідачі порушують правила добросусідства.

Вислухавши пояснення, вивчивши матеріали справи і давши їм оцінку, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову.

За приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Судом встановлено, що сторони є власниками квартир у будинку № 12 по вул. Грушевського в м. Коростені і користувачами земельної ділянки загального користування двором, а один з співвласників будинку приватизував частину земельної ділянки, що розташована поряд з ним.

Статтею 103 ч.1 Земельного Кодексу України визначено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок надається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

З огляду на викладене, суд визнає, що відповідачі, в порушення вказаної норми, чинять позивачу певні перешкоди у користуванні земельною ділянкою загального користування (двором) і його право на безперешкодне користування цією ділянкою підлягає судовому захисту.

Так, в судовому засіданні знайшли підтвердження ті факти, що земельна ділянка загального користування огороджена, облаштована воротами та хвірткою, які закриваються на замок, а ключі від цих замків позивачу надано не було, що на цій ділянці розміщено дві автомобільні покришки та напівзруйнована споруда незрозумілого призначення, яку сторони називають альтанкою з столом та лавками.

Суд приходить до висновку, що відповідачі зобовязані не чинити позивачу перешкод у користування земельною ділянкою загального користування, що полягає у безперешкодній можливості зайти і заїхати на цю ділянку. Крім того, на думку суду, підлягають демонтажу встановлені на земельній ділянці автомобільні покришки та альтанка з столом та лавками.

Щодо вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні частиною земельної ділянки орієнтовною шириною 4 метри та довжиною 20 метрів, через яку він здійснював прохід та проїзд, то суд не може визнати вимогу, в частині проїзду по ній, обґрунтованою.

З пояснень сторін та наданих суду знімків земельної ділянки вбачається, що саме на вказаній частині земельної ділянки розташовані наземні і підземні комунікації розташована кришка від колодязя та стовп електромереж.

З цього слідує, що вказана частина земельної ділянки загального користування не була призначена для проїзду транспортними засобами і за цим призначенням на час придбання позивачем квартири не використовувалась. Таким чином, відсутні підстави вважати, що відповідачі чинять позивачу перешкоди у проїзді до своєї квартири.

Вирішуючи позов в частині вимоги про визначення меж землекористування земельною ділянкою загального користування (двором), суд визнає її безпідставною. Частиною 3 статті 158 ЗК України визначено, що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства.

Статтею 159 цього кодексу передбачений порядок розгляду земельних спорів органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів, а не шляхом винесення судового рішення про визначення меж землекористування земельною ділянкою загального користування.

Керуючись ст.ст. 213 215, 218 ЦПК України, ст. 95, 96, 103 кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою загального користування (двором), що знаходиться біля будинку № 12 по вул. Грушевського в м. Коростені і призначена для проходу та проїзду, відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Зобовязати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надати ОСОБА_1 ключі від воріт та хвіртки, а також прибрати з двору автомобільні скати та прибрати літню альтанку з столом та лавочками.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Житомирської області через Коростенський міськрайонний протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Коростенського

міськрайонного суду ОСОБА_6