Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Оробцова Р.І.
Справа № 408/448/15-ц
Провадження № 22ц/782/284/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області у складі :

головуючого: Оробцової Р.І.

суддів: Дронської І.О., Орлова І.В.

при секретарі : Коротенко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області

на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 15 травня 2015 року

за позовом ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області про стягнення заборгованості по заробітній платі разом з компенсацією за лікарняними листами, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА :

У лютому 2015 року позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, розмір по вимогам збільшила за заявою станом на 12.03.2015року, в обґрунтування вказала, що 24.12.2002 року була прийнята до відділення Фонду в м. Свердловськ, де з 24.12.2002 року працювала на посаді головного спеціаліста відділу відшкодування шкоди потерпілим у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Свердловськ Луганській області 26.11.2014 року відділенням виконавчої дирекції Фонду м. Свердловськ були подані до управління виконавчої дирекції Фонду відскановані копії подання на в.о. начальника відділення виконавчої дирекції Фонду в м. Свердловськ ОСОБА_3 від 26.11.2014 року № 01/2352 «про звільнення ОСОБА_2 .» та її заяви від25.11.2014 року, згідно якої позивач просила звільнити її з роботи 28.11.2014 року за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію , та у звязку з невиконанням керівництвом управління ст. 115 КзПП України, умов п.4.3. розділу IV колективного договору управлінням та відділенням виконавчої дирекції, просила здійснити виплату грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів за всі роки роботи у відділенні - з 24.12.2002 року по 28.11.2014 року згідно п. 6.5 Положення про умови оплати та стимулювання працівників виконавчої дирекції Фонду, ст. 44 КзПП України. Копія наказу про звільнення надійшла 23.12.2014 року, за яким 28.11.2014 року за № 366-к позивач була звільнена за ст. 38 КзПП України за власним бажанням, у звязку з виходом на пенсію - з виплатою відповідно надбавки за вислугу років, надбавки за високі досягнення у праці, компенсації за невикористану відпустку та премії за листопад 2014 року, грошової допомоги у розмірі 10 місячних окладів. Однак до теперішнього часу не проведено остаточний розрахунок та не видано трудової книжки, у звязку з чим позивач, враховуючи збільшенні позовні вимоги, просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі разом з компенсацією за її затримку - з врахуванням збільшених позовних вимог - в розмірі -22786,72, компенсацію за час затримки виплати заробітної плати в розмірі 1031,96 гривень, 10615,21 гривень середнього заробітку за час затримки, з розрахунку 149,51 грн. за останні два місяці за кожний день затримки належних їй сум з дати звільнення по дату прийняття судом рішення та моральної шкоди в сумі 15000 грн. та просила суд розглянути справу за її відсутності /а.с.52/.

Оскаржуваним рішенням суду першої інстанції стягнуто з відповідача на користь позивача 21969,51 гривню заборгованості з заробітної плати та 817,21 гривню заборгованості лікарняних листів з тимчасової втрати працездатності. В задоволенні позовних вимог стосовно стягнення компенсації за затримку виплати заробітної плати, середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати та моральної шкоди за заборгованість з заробітної плати, та інших повязаних з цим виплат відмовлено з причин предявлення позову до неналежного відповідача та за відсутності безпосередньої вини в цьому відповідача. Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків а виробництві та професійних захворювань у Луганській області на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_2 ознайомившись з рішенням суду першої інстанції вважає, що судом допущено неповне зясування фактичних обставин справи, дана невірна оцінка доказам, що призвело до неповного застосування норм матеріального та процесуального права. Висновки суду про те, що позов поданий не до належного відповідача, не відповідають обставинам справи, судом неправомірно не були прийняті та досліджені докази з цього питання. Просить рішення Біловодського районного суду Луганської області від 15 травня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області про стягнення компенсації за затримку виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди в частині стягнення компенсації за затримку виплати заробітної плати згідно ст.. 34 ЗУ «Про оплату праці», стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області в своїй апеляційній скарзі з рішенням суду, в частині стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Луганській області на користь ОСОБА_2 заборгованості з заробітної плати 21969,51 грн. та заборгованості по лікарняним листам з тимчасової непрацездатності 817,21 грн. та стягнення судового збору на користь держави в сумі 243,60 грн. не згодне, та вважає, що воно не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, а також винесене з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права. Просить скасувати судове рішення Біловодського районного суду від 15 травня 2015 року, прийняте за результатами розгляду позову ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Луганській області, в частині стягнення на користь позивача заборгованості з заробітної плати в сумі 21969,51 грн. та заборгованості по лікарняним листам з тимчасової непрацездатності 817,21 грн., та стягнення судового збору на користь держави в сумі 243,60 грн., за необґрунтованістю, ухвалити нове судове рішення, яким в повному обсязі відмовити в задоволенні позову.

До початку судового розгляду від позивача по справі надійшло заперечення на апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області в якій ОСОБА_2 зазначає, що подана управлінням Фонду у Луганській області апеляційна скарга, на її думку, не підлягає задоволенню, оскільки мотиви та підстави, зазначені в даній скарзі щодо скасування рішення Біловодського районного суду Луганської області від 15.05.2015 року в частині стягнення на її користь заборгованості із заробітної плати та заборгованості лікарняних листів з тимчасової втрати працездатності з безпідставними та необґрунтованими, а навпаки рішення суду в цій частині постановлено у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, та вірно застосовано судом як норми процесуального так і матеріального права, в повному обсязі зясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму рішенні, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності. При таких обставинах, апеляційна скарга управління Фонду у Луганській області не підлягає задоволенню, а рішення Біловодського районного суду Луганської області від 15.05.2015 року у цивільній справі № 2/408/558/15-ц в частині стягнення на її користь заборгованості із заробітної плати та заборгованості лікарняних листів з тимчасової втрати працездатності, необхідно залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді, розглянувши справу у межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області слід задовольнити частково, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення, коли суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що з грудня 2002 року позивач працювала на посаді головного спеціаліста у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Свердловськ Луганської області, в відділі відшкодування шкоди потерпілим, що підтверджується записами в трудовій книжці позивача.

За час, вказаний у позові, уповноваженим органом не виконувались зобовязання із своєчасної виплати заробітної плати, у звязку із чим станом на 1.01.2015 року виникла заборгованість перед позивачем з заробітної плати .

У силу вимог ст. 115 КЗпП України власник чи уповноважений їм орган зобов'язаний виплачувати заробітну плату не рідше двох разів на місяць.

28.11.2014року в.о. начальника управління ВД Фонду видав наказ за № 366-к про звільнення позивача.

Відповідно до ст.15 Закону України « Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання ,які спричинили втрату працездатності, страхування від нещасного випадку здійснює Фонд соціального страхування, який є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується її правлінням. Фонд соціального страхування від нещасних випадків є юридичною особою, має печатку із зображенням Державного Гербу України та своїм найменуванням, а також емблему, яка затверджується його правлінням. Фонд набуває прав юридичної особи з дня реєстрації статуту у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері реєстрації статутів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Статтею 16 визначено, що управління Фондом здійснюється на паритетній основі державою, представником застрахованих осіб та роботодавців. Безпосереднє управління Фондом здійснюють його правління та виконавча дирекція.

Виконавча дирекція є постійно діючим органом правління Фонду та є підзвітною правлінню Фонду, проводить свою діяльність від імені Фонду у межах та в порядку, що визначаються його статутом та Положенням про виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування від нещасних випадків , організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду. Виконавча дирекція Фонду здійснює матеріальне - технічне забезпечення наглядової ради та правління Фонду.

Робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в м. Києві, відділення в районах і містах обласного значення. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатку із зображенням Державного Гербу України та своїм найменуванням (ст. 18 Закону). Однак відділення утримується за рахунок коштів Фонду /а.с. 23/.

Відповідно до п. 9, 10 постанови №19 Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 20.04.2001 року «Про затвердження Типового положення про відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в районах та містах обласного значення відділення утримуються за рахунок коштів Фонду. Гранична чисельність, фонд оплати праці працівників відділення, кошторис доходів і видатків в межах виділених на це коштів, штатний розпис відділення затверджуються начальником управління.

Відділення є юридичною особою, має самостійний кошторис, рахунок в установі банку, печатку із зображенням Гербу України та своїми найменуваннями. Таким чином відділення виконавчої дирекції Фонду в м. Свердловськ самостійно визначає граничну чисельність, фонд оплати праці працівників відділення, кошторис видатків і видатків в межах виділених на це коштів. Таким чином, на даний час втрачено сам звязок відділення м. Свердловськ з відповідачем у справі через орган казначейства, яке повинно діяти в межах ,передбачених законодавством України. За викладених обставин, управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області в даному випадку не може бути належним відповідачем у справі без залучення як співвідповідача або як самостійного відповідача у справі в особі відділення виконавчої дирекції Фонду в м. Свердловськ в частині стягнення коштів за затримку виплати заробітної плати та моральної шкоди та інших компенсаційних виплат, що в даному випадку тягне за собою відмову в позові в частині стягнення вказаних у позові грошових коштів та моральної шкоди. Стосовно зміни формулювання причин звільнення, позивач як в позовній заяві, так і в заяві вказала, що просить звільнити її з роботи за ст. 38 КзПП України у звязку з виходом на пенсію, в мотивувальних частинах заяви про збільшення позову позовні вимоги не збільшувала, що не стало предметом розгляду таких позовних вимог по суті. Однак задоволенню підлягають позовні вимоги стосовно стягнення заборгованості безпосередньо заробітної плати та виплат за лікування позивача у справі, виходячи з дати видання наказу про звільнення 28.11.2014 року /а.с. 12, 38/.

На основі вище зазначеного місцевий суд прийшов до висновку про задоволення позову частково. З чим колегія апеляційного суду погодитися не може зважаючи на наступне:.

Відділення виконавчої дирекції Фонду в м. Сверловськ самостійно визначає граничну чисельність, фонд оплати праці працівників відділення, кошторис видатків і видатків в межах виділених на це коштів.

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області в даному випадку не може бути належним відповідачем у справі.

Суд першої інстанції необґрунтовано, всупереч своїм же висновкам прийняв рішення про те, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість з заробітної плати в сумі 21969,51 грн., виходячи з дати видання наказу від 28.11.2014 року про звільнення позивача та введення простою в відділенні виконавчої дирекції. Проте вірно відмовив в задоволенні позову про стягнення за час затримки розрахунку з виплати заборгованості з заробітної плати, інших повязаних з цим виплат та моральної шкоди

В судовому засіданні встановлено, що позивач знаходилась у трудових правовідносинах з відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Свердловськ Луганській області, який є юридичною особою і несе відповідальність перед своїми працівниками.

Отже управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області не є належним відповідачем по справі, а тому в задоволенні позову про стягнення заборгованості по заробітній платі разом з компенсацією за лікарняними листами - слід відмовити.

Висновки суду першої інстанції стосовно відмови в задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди відповідають вимогам закону проте судова колегія не погоджується з підставами відмови. Законною є відмова в контексті субєктного складу, а не з підстав відсутності вини відповідача по справі.

Доводи апеляційної скарги в частині безпідставного стягнення судового збору обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки відповідно ст.. 5, ч.1, п. 18 Закону України «Про судовий збір» щодо пільг сплати судового збору від сплати судового збору звільняються: Пенсійний фонд України та його органи; органи Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття; Фонд соціального страхування; Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності; Фонд соціального захисту інвалідів і його відділення.

Тому рішення в цій частині також підлягає скасуванню.

На основі вище зазначеного судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно зясовано обставини, що мають значення для справи; порушено норми матеріального та процесуального права, а відповідно до ст. 309 ЦПК України зазначене є підставою для зміни рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Біловодського районного суду Луганської області від 15 травня 2015 року скасувати в частині стягнення з відповідача на користь позивача 21969,51 гривень заборгованості з заробітної плати та 817,21 гривню заборгованості лікарняних листів з тимчасової втрати працездатності та стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків а виробництві та професійних захворювань у Луганській області на користь держави судового збору в сумі 243,60 грн.

Постановити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області про стягнення заборгованості по заробітній платі разом з компенсацією за лікарняними листами - за необґрунтованістю.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає чинності негайно та може бути оскаржене протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий :

Судді :