Справа № 172/295/14-ц
Провадження № 2/172/71/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.03.2015 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді -Порох К.Г.

секретаря - Сергійчик Л.М.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

Про поділ спільного майна пожружжя

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом поділ спільного майна подружжя, посилаючись на ті обставини, що між позивачем та відповідачем, зареєстровано шлюб 06 січня 1990 року відділом ЗАГСу Васильківського райвиконкому Дніпропетровської області, актовий запис №01. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, та повнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. За час шлюбу і за спільні кошти, в 1994 році, сторони придбали житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ціною близько 50000грн., на підставі договору купівлі-продажу. На цей час оціночна вартість будинку близько 40 000грн. Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 17.03.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Оскільки будинок в технічному паспорті зареєстрований за відповідачем, то після розірвання шлюбу вважає, що він в порушення її майнових прав зможе провести його відчуження без врахування позивача прав на його певну частку (яка за Законом є рівною). Розділити будинок в натурі не є можливим, оскільки його конструкція не передбачає фактичної можливості проживати в ньому окремо двох власників з окремими виходами та несуміжними кімнатами. Просила суд визнати за позивачем право власності на 2/3 частини житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці з усіма наявними на ньому надвірними господарськими будівлями та спорудами, розподіливши це майно між сторонами.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 уточнила свої вимоги та просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними господарськими будівлями і спорудами розташований на земельній ділянці, що знаходиться в АДРЕСА_1 без поділу в натурі (ідеальні долі).

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги позивачки визнав та не заперечував проти їх задоволення.

В ході розгляду даної цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та обов'язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та клопотань. Однак, учасники судового розгляду, розпорядившись своїми правами на власний розсуд, відмовились від надання суду інших доказів у підтвердження своїх вимог та заперечень і вважали, що наявні всі документи для вирішення справи по суті, тому суд розглядає справу на підставі тих доказів що містяться у справі і вважає, що в ній міститься достатньо документів для правильного та об'єктивного розгляду та постановлення законного і обгрунтованого рішення у справі.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановив наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували у шлюбі, який зареєстровано 06 січня 1990 року відділом ЗАГСу Васильківського райвиконкому Дніпропетровської області, актовий запис №01. Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 17.03.2014 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с.9-11,51).

З довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні будинку наданої Васильківською селищною радою Васильківського району Дніпропетровської області від 07.02.2014 року вбачається, що у житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 проживають: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3(власник будинку), ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_4 (дружина), дочки: ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.12).

03 березня 1993 року між ОСОБА_6, що мешкає в АДРЕСА_2 та ОСОБА_2, що мешкає в АДРЕСА_3 уклали Договір купівлі - продажу. На підставі якого ОСОБА_6 продала а ОСОБА_2 купив цегловий жилий будинок А-1. Жилою площею 25,0 кв.м., з надвірними будівлями: дощата вбиральня К-1, саманий сарай-Б-1, кільцевий колодязь №1, штахетний паркан №2-3, що знаходиться в АДРЕСА_1, на присадибній земельній ділянці мірою 1500 кв.метрів присадибних земель виконкому Васильківської селищної ради народних депутатів. Цей будинок належить ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Васильківською державною нотаріальною конторою 06 лютого 1993 року, за реєстром №62, та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Васильківською державною нотаріальною конторою 06 лютого 1993 року за реєстром №60, зареєстрованих Синельниківським бюро технічної інвентаризації 16 лютого 1993 року, за реєстром №111. Продаж вчинено за 100000 карбованців. Інвентаризаційна (страхова) оцінка 41406 карбованців 00копійок. Договір посвідчено державним нотаріусом Васильківської нотаріальної державної контори, зареєстровано в реєстрі за №379(а.с.133-134).

З технічного паспорту виданого БТІ - 11.12.1992 року на житловий будинок індивідуального житлового фонду, що розташований за адресою АДРЕСА_1, який складається з: житлового будинку А1, сіней а1, сараю Б1, вбиральні К1, колодязю №1, забору №2-3, дійсна вартість становить 41406руб. Власником даного будинку є ОСОБА_2, частка становить -1(а.с.135-137).

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому вказаним Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В силу ч.1ст.377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчудження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею, або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Право власності ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами розташований на земельній ділянці, що знаходиться в АДРЕСА_1 набув під час перебування у шлюбі з позивачкою.

У відповідності з положеннями ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини - (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно із ст. 60, ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності і у разі його поділу частки дружини та чоловіка є рівними.

Згідно ч.1 ст.71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

За таких обставин суд вважає можливим задовольнити позов ОСОБА_1 та визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку з надвірними господарськими будівлями і спорудами розташований на земельній ділянці, що знаходиться в АДРЕСА_1

В порядку ст.88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути витрати по сплаті судового збору -250,00грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 60, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст.ст.15, 16, ЦК України, ст.ст. 3-10, 30, 60, 61,88, 212-215ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

2.Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними господарськими будівлями і спорудами розташований на земельній ділянці, що знаходиться в АДРЕСА_1.

3.Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого в АДРЕСА_1 пенсіонера, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживаючої в АДРЕСА_4 понесені судові витрати - судовий збір в розмірі 250,00грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 16.03.2015 року.

Суддя: