Номер провадження: 22-ц/785/5461/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Коротков В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Короткова В.Д.

суддів Гончаренко В.М., Калараш А.А.

з участю секретаря Абалдової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області, управління Державної казначейської служби України у Березівському районі Одеської області про стягнення матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Березівського районного суду Одеської області від 24 квітня 2015 року,

встановила:

31 грудня 2014 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області, управління Державної казначейської служби України в Березівському районі Одеської області та просила стягнути на її користь моральну шкоду у сумі 50 000 гривень, шляхом списання управлінням Державної казначейської служби України у Березівському районі Одеської області вказаної суми за рахунок коштів Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області. Також просила стягнути матеріальну шкоду у сумі 100 гривень(а.с.1-4).

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 28.11.2014 року встановлено порушення її прав та зобовязано посадових осіб Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області внести відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення за заявами ОСОБА_2 від 16.08.2014 року № 327, від 16.08.2014 року № 328, від 18.08.2014 року №329(а.с.5).

14 січня 2015 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області, управління Державної казначейської служби у Березівському районі Одеської області та просила стягнути на її користь моральну шкоду у сумі 50 000 гривень шляхом списання управлінням Державної казначейської служби України у Березівському районі Одеської області вказаної суми за рахунок коштів Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області. Також просила стягнути матеріальну шкоду у сумі 117 гривень 50 коп.(а.с.14-18).

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23.07.2014 року ухвала слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 23.05.2013 року скасована та винесено нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_2В задоволено частково, постанову слідчого СВ Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області від 17.01.2013 року про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №000139 від 29.12.2012 року за заявою ОСОБА_2В від 28.12.2012 року скасовано та зобовязано працівників Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення щодо ОСОБА_3, зазначені в заяві ОСОБА_2В від 28.12.2012 року та провести досудове розслідування за заявою ОСОБА_2В від 28.12.2012 року в повному обсязі(а.с.19-20).

19 січня 2015 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області, управління Державної казначейської служби України у Березівському районі Одеської області та просила стягнути на її користь моральну шкоду у сумі 50 000 гривень шляхом списання управлінням Державної казначейської служби України у Березівському районі Одеської області вказаної суми за рахунок коштів Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області. Також просила стягнути матеріальну шкоду у сумі 57 гривень 59 коп.(а.с.31-34).

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.08.2014 року скарга ОСОБА_2 задоволена частково. Зобовязано посадових осіб Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області внести відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення за заявами ОСОБА_2 від 05.07.2014 року та 07.07.2014 року(а.с.35).

Також 19 січня 2015 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області, управління Державної казначейської служби у Березівському районі Одеської області та просила стягнути на її користь моральну шкоду у сумі 50 000 гривень шляхом списання управлінням Державної казначейської служби України у Березівському районі Одеської області вказаної суми за рахунок коштів Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області. Також просила стягнути матеріальну шкоду у сумі 97 гривень 97 коп.(44-47).

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 16.12.2014 року скарга ОСОБА_2 задоволена. Зобовязано посадових осіб Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області внести відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення за заявами ОСОБА_2 від 07.09.2014 року, 08.09.2014 року, 06.09.2014 року та 05.09.2014 року(а.с.48).

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 21 січня 2015 року вказані позови обєднані в одне провадження(а.с.52).

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги, просила стягнути на її користь моральну шкоду у сумі 200 000 гривень шляхом списання управлінням Державної казначейської служби України у Березівському районі Одеської області вказаної суми за рахунок коштів Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області та матеріальну шкоду у загальній сумі 372,66 грн.

Відповідачі позов не визнали.

Справа розглянута в відсутності відповідачів.

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 24 квітня 2015 року позов задоволений частково: суд стягнув з управління Державної казначейської служби України у Березівському районі Одеської області за рахунок коштів Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області, шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 2 000 гривень. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення суду в частині відмови в позві та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що неправомірною бездіяльністю Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області позивачці завдана моральна шкода. При цьому суд правильно виходив з того, що така шкода відшкодовується на загальних підставах на підставі ч.6 ст.1176 та ч.1 ст.1167 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з розміром компенсації моральної шкоди в сумі 2000 грн., яку визначив суд першої інстанції з врахуванням п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року №4, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Однак суд першої інстанції помилково стягнув моральну шкоду в сумі 2000 грн. з управління Державної казначейської служби України у Березівському районі Одеської області, в той час, як необхідно її стягнути з Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області, оскільки вина посадових осіб цього відділу встановлена судовими рішеннями:

· ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 29.11.2014року(а.с.5),

· ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23.07.2014року(а.с.6-7),

· ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.08.2014року(а.с.35),

· ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 16.12.2014року(а.с.48).

А відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична особа відшкодує шкоду, завдану його працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов»язків.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди в сумі 372,66 грн., суд виходив з недоведеності позовних вимог в цій частині. З таким висновком суду повністю погодитись неможна, виходячи з наступного.

Визначаючи характер та суму майнової шкоди в розмірі 372,66 грн., ОСОБА_2 посилалась на те, що зазначені кошти вона витратила на проїзд з м.Березовки до м.Комінтерново, до м.Одеси та в зворотньому напрямку при зверненні її до суду зі скаргами на бездіяльність органу міліції та при розгляді скарги в суді.

Витрати на суму 272,66 грн. підтверджені квитанціями, копії яких знаходяться на а.с.23-24,36,49. Витрати на суму 100 грн., які заявлені позивачкою в позові від 31.12.2014року (а.с.3), не підтверджені касовими документами, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.118 КПК України витрати, пов*язані із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження відносяться до процесуальних витрат.

Згідно ч.1 ст.121 КПК України витрати, пов*язані із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження це витрати обвинуваченого,підозрюваного, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, його захисника,представника потерпілого,пов*язані із переїздом до іншого населеного пункту, наймання житла, виплатою добових, а також втрачений заробіток чи витрати у зв*язку із відривом від звичайних занять.

Справи за скаргами ОСОБА_2 на неправомірні дії посадових осіб органу міліції розглядалися слідчими суддями Комінтернівського районного суду Одеської області в порядку параграфу 1 глави 26 КПК України ( ст.303-308 КПК України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України ОСОБА_2 мала статус заявника, який оскаржує бездіяльність посадових осіб органу міліції по невнесенню її заяв про кримінальне провадження до ЄРДР.

Відповідно до ч.2 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

Оскільки відомості, викладені в заявах ОСОБА_2 про кримінальний злочин, не були внесені до ЄРДР, досудове розслідування не розпочиналось, тому вона не мала статусу осіб, зазначених в ст.121 КПК України, які мають право на стягнення процесуальних витрат, пов*язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження, тобто при розгляді її скарг судом вона не могла ставити питання про стягнення її витрат.

Таким чином, витрати ОСОБА_2 в сумі 272,66 грн., які підтверджені документально, є майновою шкодою, яка підлягає відшкодуванню з Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області на підставі ч.1 ст.1166, ч.1 ст.1172 та ч.6 ст.1176 ЦК України.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення чи неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи вказані норми процесуального законодавства, судова колегія дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2

Судові витрати, які понесені ОСОБА_2 на проїзд до апеляційного суду в сумі 31,14 грн., підлягають стягненню з Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області на підставі п.3 ч.3 ст.79 та ч.1 ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3, 4, 314 ч.2 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Березівського районного суду Одеської області від 24 квітня 2015 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в сумі 272 гривні 66 копійок та моральну шкоду в сумі 2000 гривень, а всього 2272 гривні 66 копійок.

В решті позову ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 31 гривню 14 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Судді апеляційного суду Одеської області В.Д.Коротков

ОСОБА_4

ОСОБА_5