Дата документу 26.02.2015
Справа N 320/1716/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«26» лютого 2015 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Кучеренко Н.В.

при секретарі - Левандовській О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі подання відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області звернувся до суду з поданням, в якому просить тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання боржником своїх зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, зазначивши, що на виконанні у ВДВС Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області знаходиться дублікат виконавчого листа № 2-1301/2001, виданий 25 листопада 2010 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 22 грудня 2000 року та до його повноліття. Однак при проведенні виконавчих дій встановлено, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань покладених на нього судовим рішенням.

В судове засідання представник державної виконавчої служби не з'явився, відповідно до наданої заяви просить розглядати справу за його відсутності, інші заінтересовані особи, відповідно до ч.2 ст. 377-1 ЦПК України, в судове засідання не викликались.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою заявника та не викликом заінтересованих осіб, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши доводи вказані в поданні, матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення вказаного подання за наступних підстав.

На виконанні у відділі державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області перебуває виконавче провадження з примусового виконання дубліката виконавчого листа № 2-1301/2001, виданого 25 листопада 2010 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 22 грудня 2000 року та до його повноліття/а.с.3/.

Провадження з його виконання розпочато 18 січня 2011 року, відповідно до ст.ст. 3, 18, 20, 24 Закону України «Про виконавче провадження» шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження /а.с.2/.

Згідно розрахунку заборгованості боржника по аліментам від 20 лютого 2015 року станом на 01 лютого 2015 року заборгованість становить 26 550 гривень 60 копійок /а.с.4/.

При проведенні виконавчих дій встановлено, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розв'язання спорів у цій сфері регулює Закон України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України».

Відповідно до статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в України громадян України», громадянину України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянину України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами та консульською службою України.

Пунктом 8 статті 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» встановлено, що на Державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення в'їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів.

Крім інших покладених на органи Державної прикордонної служби України завдань, вони також мають право, зокрема, з'ясовувати підстави в'їзду в Україну або виїзду з України, не пропускати через державний кордон України осіб без дійсних документів на право його перетинання, осіб, які надали завідомо неправдиві відомості під час одержання зазначених документів, осіб, яким Державною прикордонною службою України за порушення законодавства з прикордонних питань та про правовий статус іноземців чи за мотивованим письмовим рішенням суду та правоохоронних органів не дозволяється в'їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України (пункт 4 статті 20 Закону).

На виконання п. 2 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів» від 24 березня 2008 р. № 261/2008, щодо врегулювання порядку виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов'язання було видано спільний листа Міністерства юстиції України та Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27 травня 2008 р. № 25-32/463 № 25-5347, в якому зазначено, що наявність в особи невиконаних зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України, до того ж питання такого обмеження вирішується судом.

Отже, наявність в особи невиконаних зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ч.1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмежене боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзді за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої службі за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

За нормами ч.2 ст.377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання державі, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, судом встановлено, що боржником ОСОБА_1 в добровільному порядку рішення суду не виконується, а той факт, що божник не документований паспортом для поїздок за кордон не є тією обставиною, з якою закон пов'язує необхідність відмови у обмеженні у праві виїзді за межі України, оскільки ст.377-1 ЦПК України не передбачає надання суду доказів, що боржник має закордонний паспорт.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право державного виконавця в процесі здійснення виконавчого провадження у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням суду.

Факт ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення підтверджується наданими до справи доказами, які суд визнає достатніми, а отже вважає доведеним той факт, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, а вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення суду позитивного результату не дали, а можливість боржника виїхати за межі території України може утруднити, або унеможливити виконання рішення суду.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що для забезпечення виконання судового рішення слід тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання боржником своїх зобов'язань покладених на нього судовим рішенням.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 377-1 ЦПК України, ст. ст. 5,6 Закону України «Про виконавче провадження, ст. 6 Закону України «;Про порядок виїзду з України та в'їзду в України громадян України, ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», суд

У Х В А Л И В:

Подання відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Тимчасово обмежити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженцю ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянина України, паспорт серії СЮ № 232659, виданий 13 жовтня 2011 року Мелітопольським МВ ГУМВС України в Запорізькій області, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, у праві виїзді за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетину кордону України до виконання зобовязань у повному обсязі за виконавчим листом №2-1301/2001, виданого 25 листопада 2010 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області.

Виконання ухвали доручити Державній прикордонній службі Україні, яка розташована за адресою 01034 м. Київ, вул. Володимирська, 26.

Копію ухвали після набрання нею законної сили направити Державній прикордонній службі Україні, для виконання, а відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області та іншим заінтересованим особам, до відома.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 5 днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Н.В.Кучеренко