АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2650/15 Справа № 195/231/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Тетеревятников А. П. Доповідач - Котушенко С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Болтунової Л.М., Романюк М.М.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Нікопольського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері на рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2014 року за позовом ОСОБА_2 до Володимирської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Володимирської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно. Позивач вказував на те, що за усною домовленістю з директором ТОВ «Хвиля» у лютому 2004 року він почав використовувати адміністративну будівлю по АДРЕСА_1 для власних потреб.

Загальними зборами співзасновників ТОВ «Хвиля» 22 травня 2004 року було прийнято рішення про відчуження на його користь вказаної будівлі з метою погашення ним заборгованості ТОВ перед Пенсійним фондом України у розмірі 4 370 грн., на що він погодився за умови укладення договору купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна.

Отримавши вказану суму, ТОВ «Хвиля» видало йому 27 травня 2004 року відповідну накладну, але згодом збанкрутувало і перестало існувати як юридична особа, не вирішивши питання про укладення договору купівлі-продажу вказаного нерухомого майна.

Посилаючись на те, що протягом десяти років він безперервно користується вказаною будівлею, використовуючи її за цільовим призначенням, проводить її капітальні та поточні ремонти, але не має можливості реалізувати своє право володіння та проведення державної реєстрації нерухомості за собою з причин ліквідації його попереднього власника, позивач просив визнати за ним право власності на вказану будівлю.

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2014 року позов задоволено. Додатковим рішенням від 12 січня 2015 року суд вирішив питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі Нікопольський міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері ставить питання про скасування рішення, як постановленого з порушенням норм матеріального і процесуального права та про ухвалення нового рішення.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Воно є таким, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами, вирішить справу згідно з законом, що підлягає застосуванню до правовідносин сторін.

Ухвалене судом рішення не відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що об'єктом володіння є складське приміщення по АДРЕСА_1; на дане приміщення виготовлена технічна документація на ім'я ОСОБА_2, який вважає, що добросовісно у 2004 році заволодів цим нерухомим майном з дозволу ТОВ «Хвиля»; порушень прав та інтересів третіх осіб внаслідок заволодіння позивачем складським приміщенням не вбачається; позивач набув право власності на вказане приміщення за набувальною давністю на підставі ст.344 ЦК України.

До таких висновків суд дійшов внаслідок неправильного застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Виходячи зі змісту ст.344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи та які повинен довести саме позивач (ч.1 ст.60 ЦПК України), є: законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння).

Зокрема, володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено в ч.1 ст.344 ЦК України (особа заволоділа чужим майном). Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно.

Позов про право власності за давністю володіння не може пред'явити законний володілець або особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є її власником.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивач звернувся до суду з позовом з тих підстав, що він купив спірне приміщення, яким користується та вважає, що набув право власності на нього.

За таких обставин, суд дійшов неправильного висновку про те, що до правовідносин, які виникли між сторонами застосовується ст.344 ЦК України.

Враховуючи викладене, оскаржене судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Нікопольського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері задовольнити.

Рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2014 року скасувати, в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Котушенко С.П.

Судді Болтунова Л.М.

Романюк М.М.