АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/5124/15
Справа №636/4023/14-ц Головуючий1 інстанції - ОСОБА_1
Категорія: спадкові Доповідач - Кіпенко І.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 р. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Кіпенка І.С.,

суддів Котелевець А.В., Шаповал Н.М.,

за участі секретаря Таран В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 13 травня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Чугуївської міської ради, третя особа Чугуївська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на будинок в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и л а :

09 жовтня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Чугуївської міської ради, третя особа Чугуївська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин між ним та померлою ОСОБА_4, як рідним племінником та тіткою та визнання права власності на житловий будинок №28 по вулиці Зеленій в місті Чугуєві Харківської області в порядку спадкування за законом.

В судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Представник Чугуївської міської ради надала до суду заяву про слухання справи без її участі та ухвалення рішення на підставі зібраних у судовому засіданні доказів.

Завідуюча Чугуївської держнотконтори надала заяву про розгляд справи без участі їх представника та ухвалення рішення у відповідності з чинним законодавством.

Відповідач та його представник проти позову заперечували та вказували на те, що позивач не надав суду будь-яких достовірних доказів про родинні стосунки між ним та померлою ОСОБА_4.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 13 травня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено. Суд встановив факт родинних стосунків між померлою 25.04.2013 року в місті Чугуєві Харківської області ОСОБА_4 та ОСОБА_3, як рідною тіткою та племінником. За ОСОБА_3 визнано право власності на житловий будинок №28 по вулиці Зеленій міста Чугуєва Харківської області в порядку спадкування за законом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судовим розглядом та підтверджується матеріалами справи, 25 квітня 2013 року померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №396164, виданим 26.04.2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву, за актовим записом №177 (а.с.21 Т.1).

Після її смерті відкрилася спадщина на її майно, а саме, на житловий будинок №28 по вулиці Зеленій в місті Чугуєві Харківської області.

За наданою до суду інформацією Чугуївської держнотконтори вбачається, що після смерті ОСОБА_4 з заявами про прийняття спадщини за законом у передбачений термін звернулися ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Заведена спадкова справа №290/2013, але свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Позивач ОСОБА_3 позбавлений можливості нотаріально оформити за собою право власності на вказаний спірний житловий будинок.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, шляхом визнання права.

Згідно копії Актового запису про народження №2, наданої відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дворічанського району Харківської області, 11 березня 1946 року народився ОСОБА_3, матірю вказана ОСОБА_5, батьком зі слів матері вказаний ОСОБА_2 (а.с.210-211 т.1).

Згідно з наданої Державним архівом Харківської області копії актового запису №1093 від 25.08.1927 року, вбачається, що ОСОБА_4 народжена 15 серпня 1927 року, батьки зазначені як «Мальцеви»: батько ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

У вказаному записі було зазначено, що у шлюбі у подружжя вже є одна дитина.

З показів допитаних у судовому засіданні свідків: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, вбачається, що кожен із них тривалий час знав та спілкувався з ОСОБА_4 яка за життя розповідала їм про наявність у неї старшої сестри ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1. Ці свідки також підтвердили факт родинних стосунків між ОСОБА_4 і ОСОБА_3, як рідної тітки і племінника, бо зустрічалися з ним в її домоволодінні і вона представляла його сином своєї рідної сестри. Їм відомо, що раніше ОСОБА_4 займалася розшуком ОСОБА_3, листуванням з дитячими домами, архівами, і коли вона його знайшла, він тривалий час жив у неї. Ці ж свідки дали пояснення, що у ОСОБА_4 була своя дитина - дочка, але вона померла ще у дитинстві. Її чоловік також рано помер і тому ОСОБА_3 вона вважала самим близьким родичем. Їм відомо зі слів самої ОСОБА_4, що у неї є дальні родичі у Дворічанському районі Харківської області, але конкретно ні з ким із них, вони не знайомі.

Виходячи з наведеного, судова колегія погоджується з висновком суду щодо доведеності факту родинних відносин між ОСОБА_3 та померлою ОСОБА_4, як рідним племінником та тіткою.

Відповідно до ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ч.3 ст.1266 ЦК України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а ст.27 ЦПК України надає право особам, які беруть участь у справі, та зобов'язує їх подавати докази на підтвердження своїх вимог і заперечень.

Статтею 10 ЦПК України передбачено цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, а суд має сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав та всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Всупереч вимогам ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України відповідач не надав суду першої та суду апеляційної інстанції відповідні, допустимі та обґрунтовані докази на заперечення проти доводів ОСОБА_3

З врахуванням наведеного судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які привели або могли привести до неправильного вирішення справи, оскільки рішення судом першої інстанції постановлено відповідно до вимог закону.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 13 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: