РІШЕННЯ

Іменем України

21 липня 2015 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді - Кузь В.Я.

при секретарі - Янковській С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю третьої особи без самостійних вимог ПрАТ «Європейський Страховий Союз» про стягнення в солідарному порядку матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП., -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - 12357,00 грн. суму матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП та судових витрат.

В обґрунтування своїх позовних вимог , покликається на те, що 09.11.2014 року о 15 год. 30 хв. , відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ», д.н.з. 61125ТС, власником якого є ОСОБА_3, проїзжаючи кільце вул.. Наукова- Кульпарківська у м. Львові, в крайній лівій смузі, при зміні напрямку руху праворуч, не переконався, що це буде безпечним змінив рух, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем марки «Лексус Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 під, її позивача, керуванням , чим завдав її автомобілю технічних пошкоджень та матеріальних збитків в розмірі 12357,00 грн.

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 08.12.2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Розмір матеріальної шкоди обґрунтовує тим, що удар прийшовся у ліве заднє колесо автомобіля «Тойота Лексус» д.н.з. НОМЕР_1, в результаті чого було пошкоджено, підлягало заміні та було замінено: амортизатор вартістю 1280,00 грн, блок розвальний вартістю 206,00 грн., диск колісний вартістю 6224,00 грн., підшипник вартістю 976 грн., повздовжна тяга вартістю 1472,00 грн., поперечна тяга вартістю 1394,00 грн., сальник вартістю 224,00 грн., стопор вартістю 32,00 грн., а всього на суму 11808,00 грн., що підтверджується товарним чеком від 12.11.2014 року. Крім того, до суми відшкодування відносить і вартість послуг з евакуювання її автомобіля із місця ДТП до ремонтної майстерні в розмірі 350 грн. та вартості з проведення розвалу сходження ходової частини автомобіля в розмірі 200 грн.

Відновлювальний ремонт автомобіля був частково проведений та оплачений нею до пред»явлення автомобіля в страхову компанію ПрАТ «Європейський страховий союз» у зв»язку із тим, що використовує автомобіль в роботі, і на той час їй терміново був потрібен автомобіль.

Відтак, при звернення до страхової компанії за виплатою їй страхового відшкодування, із цих причин отримала відмову.

Вважає, що у відповідності до ст.. 1187, 1188, 1166 ЦК України, обидва відповідачі мають нести солідарну відповідальність за заподіяння матеріальних збитків її автомобілю, а тому просить стягнути із них матеріальну шкоду та судові витрати.

В судовому засіданні 21.07.2015 року, позивач уточнила свої позовні вимоги , відмовившись від позову до ОСОБА_3 , пред"явивши такий виключно до ОСОБА_2 У зв"язку із цим, ОСОБА_3 виключено із числа відповідачів та учасників процесу.

В судовому засіданні свої уточнені позовні вимоги позивач підтримала, пояснення дала аналогічні викладеним в позові та додатково пояснила, що використовує автомобіль в роботі, саме тому у зв»язку із нагальним відрядженням змушена була відремонтувати автомобіль особисто, однак нею було повідомлено страхову компанію про страховий випадок. Не заперечує того, щопорушила правила встановлені для таких випадківі та ст. 33 Закону України "« Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Визнає, що відмова страхової компанії була правомірною, однак вважає,що винуватець ДТП зобов»язаний відшкодувати їй вартість відновлювального ремонту автомобіля відповідно до норм цивільно правового законодавства, яким на нього покладений такий обов»язок. Просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали , покликались на свої письмові заперечення відповідно до яких, вважають вимоги позивача незаконними та безпідставними, оскільки його цивільно-правова відповідальність була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий Союз» за договором обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 25.08.2014 року та лімітом відповідальності в розмірі 50 тис. грн.. Франшизу , що встановлена даним договором в розмірі 500 грн. він сплатив позивачу, що підтверджується відповідною розпискою. Крім того, відповідно до вимог ст.. 33 Закону України « Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачений перелік дій, які слід вчинити учасникам ДТП, зокрема: письмово повідомити про страховий випадок , зберегти пошкоджений транспортний засіб в тому стані, в якому він знаходився після ДТП до тих пір, поки його не огляне страховик, а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна.

Ним , як учасником ДТП, було повідомлено в письмовому вигляді страхову компанію про страховий випадок, а відтак виконано всі вимоги ст.. 33 вказаного закону. Однак, сама позивач, лише 13.11.2014 року повідомила страхову компанію про ДТП, та зобов»язалась надати страховику можливість оглянути транспортний засіб та зберігати його в такому стані , в якому він знаходитвся після ДТП, однак в подальшому з власної ініціативи даних зобов»язань не виконала.

Вважає, що у позивача немає підстав для отримання страхового відшкодування від особи, яка завдавала шкоди, оскільки ним не порушувались права позивача щодо отримання нею відшкодування у страховій компанії. Зі своєї сторони він вчинив всі дії для забезпечення позивачу її прав. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю таких.

Представник третьої особи ПрАТ «Європейський страховий Союз» в судовому засіданні проти позову заперечила, покликаючись на письмові пояснення, відповідно до яких, підтвердила, що повідомлення про ДТП від позивача надійшло 13.11.2014 року та було зареєстровано. Відповідно до вимог ст.. 34 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , страховик протягом 10 робочих днів зобов»язаний направити свого представника для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Страховою компанією всі вимоги закону було виконано, однак за висновком Звіту № 1775/14 від 20.01.2015 року , автомобіль позивача на час технічного огляду 17.11.2014 року був частково відновлений, а тому проведення дослідження є неможливим. 21.01.2015 року страхова компанія відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування. Вважає, що така відмова є правомірною, у зв»язку із невиконанням позивачем норм Закону України ««Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» .

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку , що у задоволені позовних вимог слід відмовити за безпідставністю таких.

Судом встановлено ,що 26.08.2014 року ,між відповідачем ОСОБА_2 та ПАТ Європейським страховий союз» було укладено Договір - поліс обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/3311964, на підставі якого, застраховано відповідальність на час керування автомобілем марки ЗАЗ д.н.з. 61125ТС, 2002 року випуску.

Згідно даного Договору, страхова сума відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50 тис.грн. (а.с.16).

09.11.2014 року о 15 год. 30 хв. , відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ», д.н.з. 61125ТС, проїзжаючи кільце вул.. Наукова- Кульпарківська у м. Львові, в крайній лівій смузі, при зміні напрямку руху праворуч, не переконався, що це буде безпечним, здійснив зміну напрямку руху , внаслідок чоговідбулося зіткнення із автомобілем марки «Лексус Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням позивача, чим завдав автомобілю останньої технічних пошкоджень.

Вина відповідача ОСОБА_2 підтверджується постановою Яворівського районного суду Львівської області від 08.12.2014 року, а також його поясненнями.

Відносини з відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки регулюються законом України ««Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», який є спеціальним.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

ОСОБА_2 повідомив ПАТ «Європейський страховий Союз» про настання страхового випадку, що підтверджується відповідною заявою від 10.11.2014 року (а.с.47)

ОСОБА_1 повідомила страхову компанію про настання страхового випадку 13.11.2014 року, а 17.11.2014 року пред»явила пошкоджений автомобіль марки «Лексус Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 страховику, однак такий вже був частково відновлений.

Це стверджується і звітом про оцінку автомобіля № 1775/14 від 21.11.2014 року та не заперечується позивачем. (а.с19-22).

21.01.2015 року ПрАТ «Європейський страховий Союз» листом № 06-02/25 відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, у зв»язку із порушенням нею норм Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(а.с.18).

Відповідно до ст.. 33 Закону, водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник, а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна.

Відтак, суд визнає доведеним, що позивач ОСОБА_1 свого обов»язку передбаченого ст.. 33 Закону не виконала, тим самим позбавила себе права на передбачене законодавством України страхове відшкодування.

Згідно судової практики, викладеної у п. 16 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року, значиться , що відповідно до ст. 3 "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється ,як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК України. Питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка.

У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого ст. 33 цього обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З матеріалів справи вбачається, що франшизу, яка встановлена договором обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 25.08.2014 року в розмірі 500 грн., відповідач ОСОБА_2 сплатив позивачеві, що підтверджується розпискою.(а.с.39).

Щодо самої суми, яка б могла стати страховою виплатою, то у виплаті позивачу відмовлено страховою компанією. Тому відмову позивач вважає правомірною.

Судом встановлено також, що відповідач ОСОБА_2, у свою чергу виконав всі, передбачені законом вимоги та умови, передбачені Законом України « Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відтак, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення матеріального відшкодування заподіяного внасділок ДТП, слід відмовити за безпідставністю таких.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1, 4,8,10,31,60, 69, 88, 208 - 210,212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні уточнених позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП в розмірі 12357 (дванадцять тисяч триста пятдесят сім) грн. 00 коп. та судових витрат з розгляду даної справи в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 00 коп. за безпідставністю таких.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через суд , що ухвалив рішення.

Суддя В. Кузь