Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Оверіної О.В., Таварткіладзе О.М.,

з участю секретаря судового засідання - Книгиницького О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за заявою представника ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6, про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна, договорів купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права власності на нерухоме майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 05.11.2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом про визнання договорів недійсними та визнання права власності на нерухоме майно. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що у 2004 році він отримав у власність земельну ділянку №13, площею 0,0780 га за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 159.

З метою подальшого будівництва на вказаній земельній ділянці багатокімнатного (індивідуального) житлового будинку (котеджу рекреаційного призначення) ОСОБА_2, за його дорученням, на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу, придбала 24 грудня 2004 року у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідно, суміжні земельні ділянки № 14 та №15 площею 0,090 га та 0,0996 га за вищезазначеною адресою від свого імені, але за його рахунок.

Крім того, з огляду на досягнуту з ОСОБА_2 домовленість щодо фактичного укладення договору комісії, у зв'язку з тим, що він був співзасновником декількох юридичних осіб, оформив на себе чимало кредитів на розвиток бізнесу та бажав уникнути негативних для себе наслідків у разі поділу майна подружжя, ОСОБА_2, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 24 грудня 2004 року придбала й у нього зазначену вище земельну ділянку №13.

Придбавши вказані земельні ділянки, на яких був побудований за його рахунок житловий будинок, ОСОБА_2, також за його дорученням, отримала 14 серпня 2009 року державний акт про право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,2777 га за адресою м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 159 та правовстановлюючі документи на житловий будинок.

26 грудня 2012 року ОСОБА_2, за нотаріально посвідченими договорами, подарувала житловий будинок та земельну ділянку ОСОБА_4, а останній 28 серпня 2015 року, продав вказані об'єкти нерухомості ОСОБА_5

Посилаючись на те, що в порушення укладеного договору комісії ОСОБА_2 не передала йому у власність придбане нею за його рахунок нерухоме майно та розпорядилась цим майном на свій розсуд, позивач ОСОБА_3 просив задовольнити його позов на підставі ст.ст. 203, 215, 234, 392, 1011, 1012, 1018, 1022 ЦК України.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2015 року відкрито провадження по вказаній цивільній справі.

Одночасно з пред'явленням позову ОСОБА_3 була подана заява про забезпечення позову, шляхом: 1) накладення арешту на спірний житловий будинок та земельну ділянку, на якій він розташований, та 2) встановлення заборони ОСОБА_5 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження на користь третіх осіб вказаного будинку та земельної ділянки.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2015 року заява позивача про забезпечення позову була задоволена, накладено арешт на спірні житловий будинок та земельну ділянку, заборонено ОСОБА_5 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження на користь третіх осіб спірних будинку та земельної ділянки.

В судовому засіданні Київського районного суду м. Одеси 05 листопада 2015 р. від представника відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про скасування заходів забезпечення позову, що були вжиті ухвалою суду від 18 вересня 2015 р. Обґрунтовуючи свою заяву відповідач вказав, що суд необґрунтовано постановив ухвалу про забезпечення позову, оскільки до справи не долучено належних доказів існування спору, не надано копії договору комісії та доказів того, що такий договір був укладений.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2015 року заява представника ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову задоволена. При скасуванні заходів забезпечення позову суд виходив з того, що у судовому засіданні позивач не надав договір комісії, на підставі якого просить визнати за ним право власності на житловий будинок та земельну ділянку - представник позивача повідомив, що позивач розшукує договір комісії, а точне місце знаходження договору йому комісії невідоме.

В апеляційній скарзі на ухвалу від 05 листопада 2015 р. ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси про скасування заходів забезпечення позову та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову. При цьому апелянт посилається на те, що скасування таких заходів утруднить виконання рішення суду, а те, що позивач не надав договір комісії не є підставою для скасування вжитих заходів. Також апелянт вважає вжиті заходи забезпечення позову співмірними з заявленими позовними вимогами.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на апеляційну скаргу, та заперечення на неї, перевіривши матеріали цивільної справи, законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Забезпечуючи позов суд першої інстанції виходив того, що в силу ст. 119 ЦПК України позивач не зобовязаний разом з позовом надавати суду усі докази по справі, а може лише зазначити про них. З метою недопущення порушення прав позивача та утруднення виконання можливого судового рішення, суд першої інстанції вжив заходи забезпечення позову. При цьому суд врахував те, що між сторонами справи дійсно існує спір про право, який виник у звязку з порушенням обовязків, що передбачені договором комісії.

Оскільки заява про забезпечення позову була подана разом з позовною заявою, суд розглянув заяву на підставі наявних матеріалів, формально перевіривши відповідність заяви вимогам ч. 2 ст. 151 ЦПК України.

У судовому засіданні Київського районного суду м. Одеси 05 листопада 2015 року договір комісії, на якому ґрунтується позов, суду також не був наданий.

Таким чином, у звязку із ненаданням належних доказів існування спору на підставі договору комісії, доказів, що підтверджують наміри відповідача ОСОБА_5 здійснити відчуження спірного майна, фактично усі обставини, що мають значення для вжиття та існування заходів забезпечення позову, підтверджуються лише усними пояснення позивача. Вказане не є достатніми умовами для збереження та продовження дії заходів забезпечення позову.

Також про обґрунтованість рішення суду першої інстанції про скасування заходів забезпечення позову свідчить те, що після постановлення ухвали суду про скасування заходів забезпечення позову від 05 листопада 2015 року апеляційним судом Одеської області за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5, ухвалою від 17.11.2015 р. по справі №22-ц/785/8903/15 була в повному обсязі скасована ухвала Київського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2015 року про забезпечення позову та постановлено нову якою відмовлено у задоволенні заяви про вжиття заходів про забезпечення позову.

Підставою для скасування апеляційним судом Одеської області ухвали про забезпечення позову від 18 вересня 2015 року стало те, що вживаючи заходи забезпечення позову, суд мотивував свій висновок тим, що спірне нерухоме майно, відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 договору комісії, з підстав, викладених у позовній заяві, придбано позивачем. Отже, задовольняючи заяву суд визначив наперед результат розгляду справи по суті. Будь-яка оцінка доказів, що стосуються суті спору судового провадження є неприпустимою і не може бути обґрунтуванням правомірності застосування заходів забезпечення позову.

Крім того, однією з підстав для скасування ухвали про заходів забезпечення позову стало те, що до позову, а отже і до заяви про забезпечення позову, додані неякісні копії документів, що привело до постановлення ухвали суду від 18 вересня 2015 р. на підставі припущень.

Таким чином, при застосуванні заходів забезпечення позову судом першої інстанції не було враховано те, що факт укладення договору комісії між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 входить до предмета доказування у справі та підлягає доведенню під час вирішення спору по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

За таких обставин підстави для збереження заходів забезпечення позову були відсутні і суд першої інстанції правомірно скасував їх оскаржуваною ухвалою.

Доводи апеляційної скарги про допущенні порушення при скасуванні заходів забезпечення позову є необґрунтованими, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції про скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 305, 307, 312 ч. 1 п. 1, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3- відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 05.11.2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.В.Оверіна

ОСОБА_8