22-ц/775/869/2015(м)
Категорія 55 Головуючий у 1 інстанції Пантелєєв Д.Г.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2015 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого Баркової Л.Л.,

ОСОБА_2, ОСОБА_3,

при секретарі Брежнєві Д.О.

розглянувши справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

09 липня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Азовзагальмаш» про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 липня 2015 року позовну заяву ОСОБА_4 до ПАТ «Азовзагальмаш» про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, відшкодування моральної шкоди повернуто позивачеві на підставі п.6 ч.3 статті 121 ЦПК України.

Не погодившись з вказаною ухвалою ОСОБА_4 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу, як незаконну та направити питання про прийняття заяви на новий розгляд, посилаючись на порушенням норм процесуального права.

У відповідності до вимог ч.2 ст.305 та ч.2 ст.197 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу без участі сторін, які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч.3 ст. 118 ЦПК України, позовна заява щодо стягнення заборгованості по заробітній платі, може бути подана тільки у разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, або скасування її судом.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України у кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Відповідно до ч.1,2 ст. 118 ЦПК України позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції. Позивач має право обєднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

За положеннями п.1.ч.1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано у разі якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплачено працівникові суми заробітної плати.

Відповідно до ч.3 ст. 118 ЦПК України, позовна заява, щодо вимог, визначених у ч.1 ст. 96 ЦПК України, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, або скасування його судом.

Відповідно до п.6.ч.3.ст.121 ЦПК України позовна заява повертається у випадку, коли заява подана без дотримання порядку, визначеного ч.3 ст. 118 ЦПК України.

Як вбачається зі справи, 09 липня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Азовзагальмаш» про стягнення нарахованої, але не виплаченої йому суми заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, відшкодування моральної шкоди.

В заяві зазначав, що в день звільнення відповідач не розрахувався з ним за усіма сумами, які належали йому при звільненні і відомостей про нараховану та не виплачену йому заробітну плату останній йому не надав. Одночасно просив відшкодувати йому моральну шкоду.

Відповідно до розяснень, викладених у п.12 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 23 грудня 2011 року № 14 , якщо у заяві про видачу судового наказу заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але невиплаченої працівникові заробітної плати, до заяви має бути додано докази у підтвердження суми, яка стягується, яким може бути належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати, зокрема довідка бухгалтерії, розрахунковий лист, чи копія платіжної відомості. Не допускається розгляд вимог у наказному провадженні про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

Частиною другою ст. 233 КЗпП України визначено, що працівник має право звернутися до суду з вимогою про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь яким строком.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що повертаючи позивачеві заяву, суд першої інстанції порушив порядок, встановлений для вирішення питання про відкриття провадження по справі, а тому ідповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з передачею цього питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 липня 2015 року скасувати з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення , касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: