Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 332/338/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Федоренко О.І.
Провадження № 22-ц/778/4149/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

ОСОБА_2

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_5, Запорізька міська рада, про визнання рішення органу місцевого самоврядування таким, що втратив чинність, та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку і реєстрації права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И Л А:

У січня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 27.12.2007 року ним та ОСОБА_3 укладено договір дарування 11/25 часток житлового будинку № 107 по вул. Скворцова у м. Запоріжжі, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за № 3059.

Згідно умов договору дарування відповідач подарувала позивачу 11/25 часток житлового будинку № 107 по вул. Скворцова у м. Запоріжжя, загальною площею 69,9 кв.м., який знаходиться на земельній ділянці площею 2011 кв.м. Крім того, на зазначеній земельній ділянці розташовано: житловий будинок А, житловою площею 39,4 кв.м., сарай Б, вбиральня В, гараж Г, літня кухня Д, сарай Е, сарай Ж, душ Н, погріб пг, колодязь № 4, ворота № 5, паркан № 6, паркан № 9, водопровід № 10, замощення № І. Зазначенні об'єкти є частиною домоволодіння та приналежністю до житлового будинку. Зазначене майно з 2007 року належить позивачу на підставі спільної часткової власності.

В договорі визначено, що на момент складання договору вказана земельна ділянка не приватизована, що підтверджено довідкою, виданою Запорізькою регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах» від 23.11.2007 року № 1566. Власником 14/25 частин зазначеного житлового будинку є ОСОБА_5

Після прийняття в дар житлового будинку позивач разом з сім'єю вселився в нього, де мешкає по теперішній час. Відповідач виїхала з будинку до укладання договору дарування та мешкає в іншому місті ще з 2007 року.

ОСОБА_4, маючи намір приватизувати земельну ділянку, що розташована під належним йому об'єктом нерухомості та знаходиться у нього в користуванні, почав збір необхідних документів для звернення до Запорізької міської ради з заявою про приватизацію земельної ділянки.

Проте, позивачу стало відомо, що 19.05.2008 року відповідач отримала Державний акт ЯЕ № 284540 на право власності на земельну ділянку, на підставі якого вона є співвласником на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 89.

Тобто, відповідач у 2008 році отримала правоустановчий документ на земельну ділянку під належним позивачу з 2007 року житловим будинком та господарськими будівлями та спорудами.

ОСОБА_4 вважає, що відповідачем порушені його права на отримання земельної ділянки під його будинком у власність (право на приватизацію земельної ділянки), а державний акт є незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Також підлягає скасуванню запис № 89 про державну реєстрацію права власності відповідача на зазначену земельну ділянку в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, а земельна ділянка має бути повернута Запорізькій міській раді.

Так, договором дарування визначено, що належний позивачу об'єкт нерухомості знаходиться на земельній ділянці площею 2011 кв.м. Тобто, з 27.12.2007 року до позивача одночасно з переходом права власності на 11/25 частин житлового будинку перейшло право користування земельною ділянкою площею 2011 кв.м. у розмірі пропорційно частки у об'єкті нерухомості.

Проте, рішенням Запорізької міської ради № 61/155 від 31.01.2007 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право громадян на земельні ділянки у Заводському районі м. Запоріжжя, та передано у власність відповідача для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд (присадибні ділянки) земельну ділянку по вул. Скворцова, буд. 107, в м. Запоріжжя, кадастровий номер :02:027:0098, а також для городництва за цією ж адресою земельну ділянку кадастровий номер :02:027:0098.

У відповідності до пункту 5 Рішення Запорізької міської ради № 61/155 від 31.01.2007 року, відповідача зобов'язано у двомісячний термін після прийняття даного рішення замовити державний акт на право власності на земельну ділянку, укласти договір оренди землі та подати їх на державну реєстрацію та одержати в установленому законодавством порядку.

Однак, в порушення зазначеного пункту, відповідач отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :02:027:0098, тільки 19.05.2008 року, порушуючи строк виконання рішення міської ради майже на рік та п'ять місяців після того, як подарував будинок позивачу.

Крім того, відповідач не мала право у травні 2008 року отримувати земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд (присадибні ділянки) по вул. Скворцова, буд. 107, в м. Запоріжжя, оскільки з грудня 2007 року не була власником житлового будинку. Станом на теперішній час ОСОБА_3 порушує земельне законодавство в частині обов'язку використовувати земельну ділянку за її цільовим призначенням, тому що з 2007 року, згідно з вимогами договору дарування, земельною ділянкою фактично володіє та користується позивач.

За таких обставин позивач, як власник житлового будинку (будівлі, споруди) не має можливості на законних підставах займати відповідну частину земельної ділянки та нормально здійснювати правомочності з володіння і користування об'єктом нерухомого майна.

Крім того, відповідач 08.10.2012 року уклала договір про поділ земельної ділянки, що є спільною сумісною власністю, що позбавляє позивача можливості належно користуватися своєю частиною будинку, фактично виключає його з числа користувачів спільної земельної ділянки, і взагалі, суперечить архітектурно-будівельним, санітарним та протипожежним правилам.

ОСОБА_4 зазначає, що оскільки на момент відчуження житлового будинку по вул. Скворцова, № 107, у відповідача був відсутній державний акт про право власності на землю, право користування земельною ділянкою для обслуговування будинку перейшло до позивача в зв'язку з набуттям останнім права власності на будинок.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд:

1. визнати пункт 3 рішення Запорізької міської ради № 61/155 від 31.01.2007 року таким, що втратив чинність в частині передачі ОСОБА_3 у власність земельної ділянки у кадастровому кварталі :02:027 Заводського району м. Запоріжжя для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд (присадибні ділянки);

2. скасувати державний акт ЯЕ № 284540 на право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:027:0098, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Скворцова, 107, виданий на ім'я ОСОБА_3;

3. скасувати запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку кадастровий номер :02:027:0098, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Скворцова, 107.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07 травня 2015 року позов задоволено.

Визнано п. 3 рішення Запорізької міської ради № 61/155 від 31.01.2007 року «Про передачу громадянам земельної ділянки у Заводському районі м. Запоріжжя» таким, що втратив чинність в частині передачі ОСОБА_3 у власність земельної ділянки у кадастровому кварталі :02:027 для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд (присадибна ділянка).

Скасовано державний акт ЯЕ № 284540, виданий 19.05.2008 року на підставі рішення Запорізької міської ради від 31.01.2007 року № 61/155, на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :02:027:0098, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Скворцова, 107, на ім'я ОСОБА_3

Скасовано запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, кадастровий номер :02:027:0098, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Скворцова, 107.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із рішення суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

За ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 27.12.2007 року між сторонами по справі було укладено договір дарування 11/25 частин житлового будинку № 107 по вул. Скворцова у м. Запоріжжі, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстровано в реєстрі за № 1369. За умовами зазначеного договору житловий будинок, частина якого дарується, знаходиться на земельній ділянці площею 2011 кв.м. Вказана земельна ділянка не приватизована, що підтверджено довідкою, виданою Запорізькою регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах» від 23.11.2007 року № 1566 (а.с. 11).

Рішенням Запорізької міської ради № 61/155 «Про передачу громадянам земельних ділянок у Заводському районі м. Запоріжжя (кадастровий квартал номер :02:027)» від 31.01.2007 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право громадян на земельні ділянки у Заводському районі м. Запоріжжя та передано у власність ОСОБА_3 для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд (присадибні ділянки) земельну ділянку по вул. Скворцова, 107, в м. Запоріжжя, кадастровий номер :02:027:0098, площею 0,1000 га, а також для городництва за цією ж адресою земельну ділянку кадастровий номер :02:027:0098, площею 0,2681 га (додаток 2 до рішення міської ради). Пунктом 5.1 рішення Запорізької міської ради № 61/155 від 31.01.2007 року, громадян, зокрема відповідача, зобовязано у двомісячний термін після прийняття даного рішення замовити Державні акти на право власності на земельні ділянки, укласти договори оренди землі, подати їх на державну реєстрацію та одержати в установленому законодавством порядку (а.с. 13).

19.05.2008 року відповідачем отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯЕ № 284540, цільове призначення (використання) земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована: м. Запоріжжя, вул. Скворцова, 107, площею 0,1000 га. Співвласником цієї земельної ділянки є ОСОБА_5 (а.с. 14).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив із того, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, зазначивши, що рішення Запорізької міської ради в частині передачі у власність земельної ділянки відповідачу для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) з моменту укладення відповідачем договору дарування житлового будинку по вул. Скворцова, 107, в м. Запоріжжя вже не могло бути виконано та втратило чинність у звязку з переходом права користування зазначеною земельною ділянкою до іншої особи позивача. Рішення міської ради № 61/155 в частині передачі у власність відповідачу спірної земельної ділянки не може бути змінено Запорізькою міською радою шляхом його скасування або визнання таким, що втратило чинність, і підлягає визнанню таким, що втратило чинність, у судовому порядку.

Проте, погодитися з висновками суду щодо задоволення позовних вимог не можна з наступних підстав.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення у справі може ухвалюватися лише щодо сторін.

Згідно ст. 26 ЦПК України особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи та їх представники.

Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, тобто особи, матеріально-правовий спір між якими є предметом вирішення в цивільному судочинстві (ст. 30 ЦПК).

Третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, є суб'єкти цивільних процесуальних правовідносин, які беруть участь у справі на стороні однієї із сторін з метою захисту своїх суб'єктивних прав та інтересів (ст. 35 ЦПК України).

Сторони, крім прав та обов'язків, визначених ст. 27 ЦПК України, мають ще додаткові права, встановлені ст. 31 ЦПК України.

Оскільки відповідно до ст.ст. 27, 35 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на відміну від сторін (ст.ст. 30, 31 ЦПК України) обмежені в процесуальних правах, суд не вправі ухвалювати щодо них рішення.

Враховуючи, що Запорізька міська рада залучена до участі в справі не в якості відповідача, а в якості третьої особи, тому ухвалюючи рішення в частині визнання п. 3 рішення Запорізької міської ради № 61/155 від 31.01.2007 року «Про передачу громадянам земельної ділянки у Заводському районі м. Запоріжжя» таким, що втратив чинність в частині передачі ОСОБА_3 у власність земельної ділянки у кадастровому кварталі :02:027 для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), суд допустився порушень норм процесуального права. Ухвалюючи рішення в цій частині позовних вимог, суд першої інстанції вирішив питання про права та обов'язки установи, яка брала участь у справі не в якості відповідача, а як третя особа.

Цивільний процесуальний Кодекс України виключає можливість апеляційного суду скасувати рішення, після чого, залучивши таку особу до участі у справі як співвідповідача, вирішити справу як суд першої інстанції.

За викладених обставин, ухвалене у справі рішення в зазначеній частині на підставі ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вказаної частини позовних вимог.

Позовні вимоги про скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку є похідними від вимоги про визнання пункту 3 рішення Запорізької міської ради № 61/155 від 31.07.2007 року таким, що втратив чинність в частині передачі ОСОБА_3 у власність земельної ділянки, тому також задоволенню не підлягають.

За таких обставин, колегія суддів вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги та ухвалення нового рішення в справі про відмову у задоволенні позову з вищенаведених мотивів.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07 травня 2015 року по цій справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: