УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Заліській Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, тертя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна, про визнання договору купівлі-продажу недійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 06 серпня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

У серпні 2015 року позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії, спрямовані на вселення в квартиру АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтував тим, що позивач проживає в зазначеній квартирі, а відповідач у свою чергу намагається вселитися в дану квартиру на підставі оспорюваного ним договору купівлі-продажу квартири.

Вказував, що невжиття таких заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06 серпня 2015 рокуу задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Справа № 759/10551/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/12401/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Коваль О.А. Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В. .
Апелянт зазначив, що оскільки договір купівлі-продажу квартири оскаржується в судовому порядку, існує реальна можливість того, що до закінчення розгляду справи в квартиру може вселитися особа, яка набула права власності незаконним шляхом. Наголошував, що вселення відповідача в квартиру призведе до утруднення або зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Посилаючись на вищевикладене, просив скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 06 серпня 2015 року і постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

В судовому засіданні представник позивача просила апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній підстав.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним. В подальшому, позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії, спрямовані на вселення в квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України встановлено, що позов може забезпечуватися шляхом заборони вчиняти певні дії.

Відмовляючи в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявник належним чином не обґрунтував доцільність забезпечення позову та не надав відповідних доказів такої необхідності, зокрема не надано обґрунтувань тому, яким чином можливі дії відповідача по вселенню в квартиру вплинуть на можливе рішення суду щодо недійсності правочину.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, оскільки відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №6 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В заяві про забезпечення позову позивач не навів переконливих доказів на підтвердження реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з урахуванням обраного позивачем виду забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи апеляційної скарги про те, що не вжиття обраного позивачем виду забезпечення позову призведе до вселення особи, яка набула права власності незаконним шляхом, є безпідставними та ґрунтуються на припущеннях, оскільки виходячи зі змісту позовної заяви, предметом спору між сторонами є визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, а відтак питання користування квартирою є передчасним.

Як в апеляційній скарзі, так і в судовому засіданні, позивач не надала суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження доводів, викладених у скарзі, а відтак вони є необґрунтованими.

Інші доводи апеляційної скарги є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах чинного процесуального законодавства, а тому не спростовують висновків суду та не впливають на правильність постановленої судом ухвали і, з огляду на вимоги ст. 312 ЦПК України, не можуть бути підставою для її скасування, тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 06 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Г.В. Крижанівська

Судді: В.А. Шебуєва

М.І.Оніщук