Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.07.2015 Справа №607/3076/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючого - судді Стельмащука П.Я.

- при секретарі Стус К.І.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про стягнення шкоди, завданої смертю потерпілого,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про стягнення 21711,00 грн. заборгованості з виплати шкоди, завданої смертю сина ОСОБА_2 Також просить стягнути на її користь із відповідача одноразово, але не більше як за три роки наперед, шкоду, завдану смертю сина ОСОБА_2, в розмірі 43848,00 грн. Окрім того, просить стягнути із відповідача на її користь щомісячно починаючи з березня 2018 року по липень 2018 року включно шкоду, завдану смертю сина ОСОБА_2, в розмірі 1218,00 грн., та в серпні 2018 року 823,00 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20 серпня 2013 року в ДТП поблизу с. Порохня Волочиського району Хмельницької області загинув її син ОСОБА_2. Причиною ДТП Стало порушення правил дорожнього руху ОСОБА_3, який керував належним ТзОВ «Агробізнес» автомобілем марки МАЗ. ОСОБА_5 перебував у трудових відносинах із ТзОВ «Агробізнес». Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 11.09.2014р. ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 статті 286 КК України. Цивільно-правова відповідальність ТзОВ «Агробізнес» була застрахована в ПрАТ «СК «Перша». Із посиланням на положення Цивільного кодексу України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить задовольнити її позов.

В судове засідання позивач не з'явилась, однак подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Попередньо подав суду письмове заперечення, згідно якого не погоджується із доводами позивача щодо наявності законних підстав для стягнення коштів. Вказує на те, що дійсно на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля (ТзОВ «Агробізнес»), яким керував винний у скоєнні ДТП ОСОБА_5, була забезпечена ПрАТ «СК «Перша». Однак, позивачем заявлено позов, в обґрунтування якого покладено те, що їй завдана шкода внаслідок загибелі сина, на утриманні якого перебувала позивач. На думку відповідача, позивачем не надано доказів перебування на утриманні в сина до його смерті. А відтак, представник відповідача, просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 2 статті 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про наявність законних підстав для розгляду справи без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне.

20.08.2013 року в 4 год. 25 хв. ОСОБА_3, керуючи технічно справним транспортним засобом марки МАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 з причепом марки ОДАЗ 83001, д.н.з. НОМЕР_3, рухаючись по автодорозі сполученням Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам'янка зі сторони м. Хмельницький в напрямку м. Волочиськ Хмельницької області на 209 км + 500м, поблизу с. Порохня Волочиського району, у порушення Правил дорожнього руху, зокрема, перетнув горизонтальну дорожню розмітку (вузьку суцільну лінію), яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, де скоїв зіткнення з транспортним засобом Volkswagen LT35, д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 Внаслідок ДТП водій автомобіля Volkswagen LT35, д.н.з. НОМЕР_2, ОСОБА_2, а також інші пасажири цього автомобіля, від отриманих тілесних ушкоджень загинули на місці події.

Дані обставини встановлені вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.09.2014р. по справі №607/23943/13-к, яким ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 статті 286 КК України та призначено йому покарання сім років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки. А також, зокрема, задоволено цивільний позов ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Перша» та стягнуто з останньої на користь позивача 13764 грн. моральної шкоди та 13764 грн. матеріальної шкоди.

У цій частині вищевказаний вирок залишений без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 23.01.2015р.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України, підставою звільнення від доказування є вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи стосовно якої ухвалено вирок чи постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Окрім того, судом апеляційної інстанції в ухвалі (стор. 33) встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась з вини обвинуваченого ОСОБА_3, який працюючи у ТзОВ «Агробізнес», виконуючи обов'язки водія та керуючи джерелом підвищеної небезпеки автомобілем МАЗ д.н.з. НОМЕР_1, належним на праві власності цивільному відповідачу ТзОВ «Агробізнес», загинули водій та пасажири автомобіля Фольксваген ЛТ35 д.н.з. НОМЕР_2, зокрема ОСОБА_2

У вироку першої інстанції (стор. 5) встановлено, що цивільно-правова відповідальність ТзОВ «Агробізнес» застрахована у ПрАТ «СК «Перша».

Згідно поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/2175334 від 09.07.2013р., ТзОВ «Агробізнес» забезпечило транспортний засіб марки МАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 у ПрАТ «Страхова компанія «Перша». Строк дії поліса з 13.07.2013р. по 12.07.2014р. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров'ю - 100000,00 грн.

Померлий ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_2 був сином позивача ОСОБА_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 від 18.05.1978р., свідоцтво про переміну прізвища серії НОМЕР_7 від 03.03.1995р., свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 від 21.08.2013р.)

ОСОБА_1 з ІНФОРМАЦІЯ_4 є пенсіонером за віком (пенсійне посвідчення серії НОМЕР_6 видане 08.06. 2004р. УПФУ в м. Тернополі).

Згідно довідки ТзОВ «КомЕнерго-Тернопіль-3» №492 від 24.04.2015р. позивач ОСОБА_1 проживає і зареєстрована за адресою АДРЕСА_1. Разом з нею проживає і зареєстрований її син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3., а також до ІНФОРМАЦІЯ_1. (дня смерті) разом із позивачем проживав без реєстрації її син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2

Допитана в якості свідка позивач повідомила, що її загиблий син ОСОБА_2 до часу смерті працював водієм мікроавтобуса (не офіційно), за рахунок чого і мав грошовий дохід. За час його життя померлий постійно допомагав позивачці, в тому числі грошима. Позивач переконана, що перебувала на утриманні у свого сина ОСОБА_2 до часу його смерті.

Допитані в якості свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8 надали суду пояснення, що були свідками того, як ОСОБА_2 допомагав у повсякденному житті позивачці, у тому числі грошовими коштами.

Інших непрацездатних осіб, які були на утриманні потерпілого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання судом не встановлено.

Будь-яких даних про офіційні чи не офіційні доходи потерпілого ОСОБА_2 судом також не встановлено.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог і як наслідок необхідність задовольнити позов з наступних мотивів.

Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана, зокрема, з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, якщо шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, ця шкода відшкодовується винною особою.

Частиною 1 статті 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Встановлені по справі обставини (вищевказані вирок суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції) вказують на те, що смерть сина позивача ОСОБА_2 є у прямому причинно-наслідковому зв'язку від порушення ОСОБА_3 Правил дорожнього руху. Отже, винною у скоєнні ДТП особою був ОСОБА_3, який працював у ТзОВ «Агробізнес», виконував обов'язки водія та керував джерелом підвищеної небезпеки автомобілем МАЗ д.н.з. НОМЕР_1, належним на праві власності ТзОВ «Агробізнес».

Таким чином, на підставі ч. 1 статті 1172 ЦК України, цивільно-правову відповідальність перед потерпілим внаслідок вищевказаного злочину несе ТзОВ «Агробізнес».

Однак, цивільно-правова відповідальність ТзОВ «Агробізнес», як власника автомобіля МАЗ д.н.з. НОМЕР_1, за шкоду, яка може бути заподіяна третім особам, на підставі вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», була застрахована у ПрАТ «СК «Перша» на період з 13.07.2013р. по 12.07.2014р.

Відповідно до преамбули Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), цей Закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно статті 6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Статтею 9 Закону передбачено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого.

Дане положення закону аналогічне викладеному у страховому полісі, а саме полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/2175334 від 09.07.2013р. встановлено страхову сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров'ю - 100000,00 грн.

Згідно статті 22.1. Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 23.1 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов'язана із смертю потерпілого.

Статтями 27.1., 27.2. Закону встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати.

Відповідно до статті 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, батькам, які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно. Шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Водночас, статтею 1200 ЦК України не врегульовано випадок коли потерпілий не працював (даних про доходи потерпілого немає).

У цьому разі, суд керуючись ч. 8 статті 9 ЦПК України вважає за необхідне застосувати аналогію закону, а саме ч. 2 статті 1195 ЦК України, як закон, що регулює подібні за змістом відносини (відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я).

Так ч. 2 статті 1195 ЦК України передбачає, що у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Враховуючи те, що з часу смерті потерпілого розмір мінімальної заробітної плати змінювався (зростав), на підставі ч. 2 статті 1208 ЦК України, суд вважає за необхідне розраховувати відшкодування з урахуванням того, що мінімальна заробітна плата з серпня 2013р. по листопад 2013р. - 1147,00 грн., з грудня 2013р. по цей час - 1218,00 грн.

Згідно ч. 1 статті 1202 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Беручи до уваги те, що інших утриманців, крім позивача - матері непрацездатного віку, у потерпілого не було, розмір щомісячного довічного відшкодування повинен складати половину від мінімальної заробітної плати.

Проте, згідно статті 27.5. Закону, відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

В силу того, що у даних правовідносинах положення статті 27.5. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є спеціальними по відношенню до ч. 1 статті 1202 Цивільного кодексу України, з урахуванням того, що відшкодування є довічним, але обмеженим страховою сумою (100000,00 грн.), а також того, що згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду від 11.09.2014р. по справі №607/23943/13-к з відповідача вже стягнуто 13764,00 грн. моральної шкоди і 13764,00 грн. матеріальної шкоди (на підставі статей 27.3., 27.4. Закону), позивач була єдиним утриманцем потерпілого, зважаючи на важкий матеріальний стан позивача (отримує лише пенсію за віком), хворобу позивача (витяг з медичної карти стаціонарного хворого від 21.12.2012р.), суд вважає за можливе стягнути одноразово із відповідача на користь позивача відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого, у вигляді одноразової виплати в розмірі 72472,00 грн. (100000,00 грн. - 13764,00 грн. - 13764,00 грн. = 72472,00 грн.).

Посилання відповідача на те, що позивачем не надано доказів того, що вона перебувала на утриманні в потерпілого, судом відхиляється, так як позивач є особою, яка в силу закону (п. 2 абзацу 2 частини 1 статті 1200 ЦК України) є особою, яка має право на відшкодування шкоди завданої смертю потерпілого. Позивачем доведено належними та допустимими доказами факт спорідненості із потерпілим (свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 від 18.05.1978р., свідоцтво про переміну прізвища серії НОМЕР_7 від 03.03.1995р.) і факт досягнення пенсійного віку (пенсійне посвідчення серії НОМЕР_6 видане 08.06. 2004р. УПФУ в м. Тернополі).

Так як рішення ухвалено на користь позивача, який на підставі п. 2 ч. 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави слід стягнути 724,72 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60-62, 79, 86, 88, 209, 212-215, 223, 294 Цивільно-процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про стягнення шкоди, завданої смертю потерпілого - задовольнити.

Стягнути із приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на користь ОСОБА_1 72472,00 грн. шкоди, завданої смертю сина ОСОБА_2.

Стягнути із приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на користь держави 724,72 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий П.Я.Стельмащук