Справа № 464/3572/15 Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю.
Провадження № 22-ц/783/5021/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Фейір К.О.

без участі сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 28 травня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування, -

встановила:

28 квітня 2015 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення несплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 19402 грн. 75 коп., пені в розмірі 2057 грн. 60 коп., інфляційних витрат в розмірі 2095 грн. 50 коп., трьох відсотків річних в розмірі 108 грн. 12 коп., витрат, понесених у зв'язку із відновленням порушеного права в розмірі 3600 грн. та судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 06 листопада 2014 року о 17:10 год. на вул.Скрипника, 15 у м.Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ЗАЗ 2102 номерний знак А7097ІН під керуванням ОСОБА_3 (страховий поліс АІ/044028, виданий ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», з терміном дії з 09.05.2014р. до 08.05.2015р.) та автомобіля Пежо 406 номерний знак НОМЕР_1 під його керуванням, тобто позивача. Зважаючи на те, що ДТП відбулась за участю лише забезпечених транспортних засобів, за відсутності травмованих людей, за згоди учасників ДТП щодо обставин її скоєння вони спільно склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), у відповідності до якого ОСОБА_3 визнав свою вину у настанні даного ДТП.

Згідно страхового полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/1044028 відповідальність за заподіювача шкоди повинен нести страховик - ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія». 7.11.2014 року ним було подано відповідачу всі необхідні документи для одержання страхового відшкодування, а 13.11.2014 року позивач за погодженням з відповідачем він звернувся до судового експерта для визначення розміру вартості відновлювального ремонту. 21.11.2014 року висновок експертного автотоварознавчого дослідження наданий відповідачу. Однак йому було відмовлено у відшкодуванні шкоди, а тому просив задовольнити позов.

Оскарженим рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 28 травня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 несплачену суму страхового відшкодування в розмірі 19402 грн.75 коп., пеню в розмірі 2057 грн.60 коп., інфляційні втрати в розмірі 2095 грн. 50 коп., три проценти річних в розмірі 108 грн. 12 коп., понесені збитки в розмірі 3600 грн., а разом 27 263 грн. 97 коп. та судові витрати в розмірі 272 грн.64 коп.

Рішення суду оскаржило Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія».

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи. Вказує, що розмір страхового відшкодування має складати не 19402,75 грн. як помилково вважає суд першої інстанції, а 19402,75 грн. 1000 грн. = 18402,75 грн., оскільки полісом АІ/1044028 передбачена франшиза у розмірі 1000 грн., яка відповідно до ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності» відшкодовується винною у ДТП особою, а страхова виплата відповідно зменшується на суму франшизи. Крім того апелянт не погоджується з розміром відшкодування витрат на юридичну допомогу.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково у розмірі 18402,75 грн. страхового відшкодування та 600 грн. вартості проведення авто товарознавчого дослідження.

Сторони в судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштою судових повісток, тому відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає можливим розгляд справи проводити у відсутності сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та предявлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду в повній мірі не відповідає.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на звернення позивача суму страхового відшкодування останньому не сплатила, а тому зі страховика слід стягнути суму страхового відшкодування в сумі 19402 грн. 75 коп. з відповідними нарахуваннями.

Суд також вказав, що, зважаючи на те, що позивач здійснив оплату послуг судового експерта в розмірі 600 грн. (а.с.10) і був змушений звернутися до суб'єкта господарської діяльності ТзОВ «Автопоміч» для складання позовної заяви для захисту порушеного права, що спричинило додаткові (вимушені) витрати в сумі 3000 грн. (договір від 17.04.2015, рахунок-фактура від 17.04.2015, копією квитанції), тому в цій частині позовні вимоги також підлягають до задоволення (а.с.24,26, 27).

Однак такі висновки суду в повній мірі не відповідають обставинам справи.

Не оскаржуючи висновків в рішенні суду щодо самого права позивача на стягнення страхового відшкодування, апелянт вказує, що суд першої інстанції помилково вважає, що сума страхового відшкодування становить 19402,75 грн., не врахувавши, що полісом АІ/1044028 передбачена франшиза у розмірі 1000 грн., а тому ця сума становитиме 18402,75 грн. (19402,75 грн. 1000 грн. =18402,75 грн.)

Судова колегія вважає, що ці посилання заслуговують на увагу з врахуванням наступного.

Судом встановлено, що 06.11.2014 о 17.10 год. на вул. Скрипника, 15 у м. Львові сталася ДТП з участю автомобіля ЗАЗ 2102 номерний знак А7097ІН під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля Пежо 406 номерний знак НОМЕР_1 під керуванням позивача.

Встановлено, шо водій ОСОБА_3, будучи застрахованим згідно страхового полісу серія АІ/1044028 у ПрАП «Українська транспортна страхова компанія» терміном дії з 09.05.2014 до 08.05.2015, визнав свою вину у настанні даного ДТП.

Відповідно до положень п.35.1 ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає заяву про страхове відшкодування.

Судом встановлено, що позивачем у відповідності до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 07 листопада 2014 року подано заяву про виплату страхового відшкодування, проте відповідачем кошти позивачу, як потерпілому не виплачені, відповіді не надано (а.с.7,8,9).

З копії висновку №4832 експертного автотоварознавчого дослідження, яке позивач провів за погодженням з відповідачем, суд встановив, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Пежо 406, належного позивачу, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 19402 грн. 75 коп. (а.с.11-21).

Тому суд прийшов до висновку, що, оскільки відповідачем повідомлено позивача про проведення оплати в порядку черговості, цим відповідач визнав право позивача на отримання виплати страхового відшкодування та повинен здійснити оплату до 21.02.2015 в розмірі 19402 грн.75 коп.

Проте судом не враховано, що у полісі АІ/1044028 передбачена франшиза в розмірі 1000 грн., а тому сума страхового відшкодування становитиме 18 402,75 грн. (19 402,75 грн. 1000 грн. =18 402,75 грн.) (а.с.62).

Таким чином слід зменшити суму страхового відшкодування до 18 402,75 грн.

Одночасно слід зробити перерахунок сум по інших позовних вимогах.

Пеню в розмірі 2057 грн. 60 коп. слід зменшити.

За період з 22.02.2015 року по 03.03.2015 року за 10 днів пеня становитиме 196 грн. 60 коп. із розрахунку 18402,75 грн. х 19,5 % = 3588,54 грн. : 365 днів =9,83 грн. х 10 днів = 98,3 грн. х 2 = 196,6 грн.

За період до 04.03.2015 року по 30.04.2015 року за 58 днів вона становитиме 1655 грн. 45 коп. із розрахунку 18402,75 грн. х 30,0 % = 5520,82 грн. : 365 днів = 15,13 грн. х 58 днів = 877,54 грн. х 2 = 1755,08 грн.

Разом сума пені становитиме 196,6 грн. +1755,08 грн. = 1951,68 грн.

Інфляційні втрати в розмірі 2095 грн. 50 коп. теж слід зменшити.

Інфляційні втрати становитимуть 2020,62 грн. із розрахунку 18 402,75 грн. х 110,8 % = 2039,02 грн. - 18 402,75 грн. = 2020,62 грн.

Три проценти річних в розмірі 108 грн. 12 коп. також слід зменшити.

Три проценти річних становитимуть 102 грн. 85 коп. із розрахунку 18 402,75 грн. х 3 % = 552,08 грн. : 365 днів =1,51 грн. х 68 днів = 102,85 грн.

Всього до стягнення підлягає 22 477,9 грн. (18402,75 грн. + 1951,68 грн. + 2020,62 грн. +2020,62 грн. = 22 477,9 грн.)

Отже рішення суду в цій частині слід змінити.

Одночасно судова колегія також прийшла до висновку, що розмір відшкодування витрат на юридичну допомогу та оплата за висновок експертного автотоварознавчого дослідження в сумі 3600 грн. судом визначено правильно.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

У п. п. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" роз'яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до п. 3.1. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637, квитанція до касового прибуткового ордеру є належним документальним підтвердженням факту внесення грошових коштів у касу адвоката та сплати суми гонорару.

Встановлено, що договором про надання правової допомоги від 17.04.2015 року, рахунком-фактурою від 17.04.2015 року і платіжним чеком від 17.04.2015 року підтверджено, що ОСОБА_2 оплатив за правову допомогу ТзОВ «Автопоміч» 3000 грн. (а.с.24,26,27).

Оспорюючи вказану суму апелянт вказує, що ця сума належно не обгрунтована.

Виходячи з того, що відбулось два судові засідання: 13 травня 2015 року та 28 травня 2015 року загальною тривалістю 1 год. 47 хв. (3хв. та 1 год. 44 хв.) судова колегія прийшла до висновку, що решта часу представник ТзОВ «Автопоміч» - ОСОБА_4 витратив на правову допомогу поза судовими засіданнями (а.с.37-38, 45-46).

З матеріалів справи встановлено, що позовна заява складена на 4 сторінках і при цьому ОСОБА_4 проведені складні розрахунки щодо суми страхового відшкодування в розмірі 19 402 грн. 75 коп., пені в розмірі 2057 грн. 60 коп., інфляційних витрат в розмірі 2095 грн. 50 коп., трьох відсотків річних в розмірі 108 грн. 12 коп. (а.с.2-3,22-23).

Слід врахувати і час на надання консультацій та копіювання документів, які подані до позовної заяви.

Тому є підстави вважати, що на це потрачено 4 год. 30 хв.

Таким чином всього потрачено часу 4 год. 30 хв. + 1 год. 47 хв. = 6 год. 17 хв.

Мінімальна заробітна плата в 2015 році становить з 1 січня - 1218 грн.

Вартість 1 год. надання правової допомоги в розмірі 40% від вказаного розміру становить 487 грн. 20 коп.

Вартість наданої позивачу правової допомоги складає: 487 грн. 20 коп. х 6 год. 17 хв. = 3006 грн.02 коп.

Таким чином оплата за правову допомогу ТзОВ «Автопоміч» 3000 грн. належно обґрунтована.

Судова колегія також прийшла до висновку, що позивач належно обґрунтував оплату за висновок експертного автотоварознавчого дослідження в сумі 600 грн. з врахуванням того, що він звертався до судового експерта для визначення розміру вартості відновлювального ремонту за погодженням з відповідачем. Квитанцією №4832 від 13.111.2014 року підтверджено що ним сплачено 600 грн (а.с.10).

Сам висновок експерта ОСОБА_5, повноваження якого відповідають Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (12 липня 2001 року № 2658-III), апелянт не оспорював.

Таким чином всього до стягнення підлягає 26 077 грн. (22 477,9 грн.+ 3600грн. = 26 077 грн.)

При таких обставинах рішення суду слід змінити та позов задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача26 077 грн. та 260 грн. 77 коп. судового збору пропорційно до суми, яка підлягає задоволенню (а.с.1).

Керуючись п.3 ч.1ст.307, ч.2 ст.314, ст.316, ст.317 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 28 травня 2015 року в частині стягнення страхового відшкодування та судових витрат змінити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 несплачену суму страхового відшкодування в розмірі 26 077 ( двадцять шість тисяч сімдесять сім ) грн. 90 ( девяносто ) коп. та судові витрати в розмірі 260 ( двісті шістьдесять ) грн. 77 ( сімдесять сім) коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішення законної сили.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

ОСОБА_6