АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1605/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Спірідонової Т.В.,

суддів - Фанди В.П., Переверзєвої Н.І.,

при секретарі - Лапко Ю.В.,

за участю: представника апелянта - ОСОБА_1,

представника відповідачів - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до приватної фірми «А і Є», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним рішення власників та поновлення на роботі,

встановила:

В липні 2014 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом та після уточнення позовних вимог просила визнати недійсним рішення власників приватної фірми «А і Є» від 13.06.2014 року про відсторонення ОСОБА_3 від виконання обов'язків директора приватної фірми «А і Є» та поновити ОСОБА_3 на посаді директора приватної фірми «А і Є».

В обґрунтування позовних вимог вказала, що відповідно до контракту від 03.06.2002 року, що укладений між нею та власником приватної фірми «А і Є» ОСОБА_7, вона була призначена на посаду директора Приватної фірми «А і Є». Після смерті ОСОБА_8 у 2009р. спадкоємцям останнього: ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 видано свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частину майнових прав приватної фірми «А і Є» кожному. 20 червня 2014 року їй стало відомо про те, що рішенням зборів власників (спадкоємців) ПФ «А і Є» від 13 червня 2014 року її відсторонено від виконання обов'язків директора фірми. Вважає вказане рішення від 13.06.2014р. недійсним, оскільки підстави для відсторонення від роботи, передбачені ст. 46 КЗпП України, відсутні. Крім того, у випадку внесення змін до Статуту приватної фірми «А і Є» щодо розширення кількості учасників, рішення про відсторонення позивача від виконання обов'язків директора приватної фірми має бути розглянуто на загальних зборах учасників приватної фірми «А і Є», при умові

_____________________________________________________________________________

Головуюча в першій інстанції - Заворотна О.Л.

Доповідач - Спірідонова Т.В. Категорія: 53,54

попереднього повідомлення всіх учасників приватної фірми «А і Є».

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 жовтня 2014 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що на момент прийняття рішення власників (спадкоємців) приватної фірми «А і Є» відповідачі не були власниками (учасниками) приватної фірми «А і Є».

Представник апелянта ОСОБА_3 - ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просить її задовольнити.

Апелянт ОСОБА_3 повідомлена належним чином про час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явилася.

Представник відповідачів- приватної фірми «А і Є», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - ОСОБА_2 заперечуючи проти апеляційної скарги, зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 повідомлені належним чином про час та місце слухання справи, подали заяву про слухання справи за їх відсутності.

Заслухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що рішення загальних зборів засновників про відсторонення ОСОБА_3 від виконання обов'язків є законним, оскільки положення ст. 46 КЗпП України до спірних правовідносин не застосовуються, так як можливість уповноваженого органу приватної фірми «А і Є» усунути члена виконавчого органу від виконання ним обов'язку міститься не в приписах КЗпП України, а у ст. 99 ЦК України, якою врегульовано реалізацію учасниками товариства корпоративних прав на участь в управлінні товариством.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що 06 жовтня 1999 року ОСОБА_12 була створена приватна фірма «А і Є», він же був її єдиним власником.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_12 помер.

Відповідно до п. 4.3. статуту приватної фірми «А і Є» у разі смерті власника його майнові права переходять до спадкоємця (спадкоємців).

Згідно із свідоцтвами про право на спадщину, спадкоємцями ОСОБА_12 є ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_3, яким видані свідоцтва про право власності на спадщину за законом на 1/4 частини майна, що складається з майнових прав засновника ПФ «А і Є», кожному. Відповідні зміни до статуту фірми внесені не були.

За даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, станом на 20 червня 2014 року Приватна фірма «А і Є» має засновників: ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 Органами управління є збори власників. Дані про перереєстрацію відомостей про юридичну особу відсутні.

За положеннями п. 5.1, п.5.3 статуту приватної фірми «А і Є» управління Фірмою здійснюється власником через призначений виконавчий орган - дирекцію Фірми. Керівництво поточною діяльністю Фірми здійснює її виконавчий орган - дирекція фірми.

Відповідно до п. 5.4. статуту при призначенні директора на посаду власник укладає з ним контракт, в якому визначається строк найму, права і відповідальність, умови матеріального забезпечення і звільнення з урахуванням гарантій, передбачених контрактами та чинним законодавством.

За даними трудової книжки ОСОБА_3, з 03 червня 2002 року вона обіймала посаду директора приватної фірми «А і Є», а з 01 жовтня 2005 року - посаду виконавчого директора приватної фірми «А і Є».

За умовами контракту від 03 червня 2002 року, укладеного з ОСОБА_3, вона була призначена на посаду директора фірми. Контракт укладений строком на один рік.

13 червня 2014 року рішенням власників приватної фірми «А і Є» ОСОБА_3 тимчасово відсторонено від виконання обов'язків директора у зв'язку з порушенням кримінальної справи за фактом незаконного відчуження майна фірми.

Відповідно до п. 5.2. статуту призначення і звільнення членів дирекції фірми належать до виняткової компетенції власника.

Частиною 3 статті 99 ЦК України передбачено, що повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 12 січня 2010 року №1-рп/2010 у справі за конституційним поданням Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний фінансовий консалдінг» про офіційне тлумачення ч.3 ст.99 ЦК України усунення членів виконавчого органу товариства від виконання обов'язків (частина третя статті 99 Цивільного кодексу) або відсторонення голови виконавчого органу товариства від виконання повноважень (абзац перший частини другої статті 61 Закону України «Про акціонерні товариства») за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від відсторонення працівника від роботи на підставі статті 46 Кодексу законів про працю. Саме тому можливість уповноваженого органу товариства усунути члена виконавчого органу від виконання ним обов'язків міститься не в приписах Кодексу законів про працю, а у статті 99 Цивільного кодексу, тобто не є предметом регулювання нормами трудового права.

В аспекті конституційного звернення положення частини третьої статті 99 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV «члени виконавчого органу можуть бути у будь-який час усунені від виконання своїх обов'язків» слід розуміти як право компетентного (уповноваженого) органу товариства у будь-який час і з будь-яких підстав усунути особу (осіб) від виконання обов'язків члена (членів) виконавчого органу за умови, якщо в установчих документах товариства не визначено таких підстав. Усунення члена виконавчого органу товариства від виконання своїх обов'язків, яке передбачене частиною третьою статті 99 Цивільного кодексу України, не є відстороненням працівника від роботи в розумінні статті 46 Кодексу законів про працю України.

Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права, зокрема в аспекті статті 46 Кодексу законів про працю.

Правова позиція з аналогічного спору висловлена в постанові Верховного Суду України від 26 січня 2011 року у справі № 6-48439св10.

Посилання представника апелянта на те, що відповідачі набувають статусу власника приватної фірми «А і Є» лише з моменту відповідної реєстрації змін до статуту в державному реєстрі не заслуговує на увагу. Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що державна реєстрація змін до статуту - це акт публічно-правовий. Внаслідок державної реєстрації змін до статуту вони набувають ознаки публічної достовірності, тобто набувають чинності для будь-яких третіх осіб.

У зв'язку з цим суд не приймає до уваги посилання представника апелянта ОСОБА_3 - ОСОБА_1 на відсутність у відповідачів прав щодо прийняття оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча:/підпис/ Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:суддя апеляційного суду Т.В.Спірідонова