Категорія 27 Доповідач Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

14 липня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 червня 2015 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановила :

В травні 2015 року ПАТ «Брокбізнесбанк» звернулося до ОСОБА_2 з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 07 червня 2013 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки з додатковою угодою до нього №1 про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів, за умовами якого банк надав позичальнику кошти шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом заборгованості в сумі 12 000 грн. на строк з 07 червня 2013 року по 06 червня 2015 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 32% річних на споживчі цілі. Відповідачем було порушено умови кредитного договору внаслідок чого станом на 18 березня 2015 року заборгованість за кредитом становить 50 653, 95 грн., з яких основний борг -11 891, 39 грн., заборгованість зі сплати процентів 8 895, 57 грн., штраф 22900 грн., 3% річних - 737, 76 грн., інфляційні втрати 6 229, 23 грн., яку просив стягнути з ОСОБА_2

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09 червня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» грошові кошти в сумі 26732,66, з яких: 11 891,39грн. - сума основного боргу, 8895,57грн. - заборгованість по сплаті процентів, 5945,70грн. штраф.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 267,33гривень.

В задоволені позовних вимог про стягнення інфляційний витрат, 3% річних та пені в розмірі 16954,30грн. відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Брокбізнесбанк» просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було порушено зобовязання за кредитним договором, а тому сума заборгованості підлягає стягненню на користь позивача, при цьому застосував норму п.5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та зменшив суму штрафу до 5945, 70 грн., а також відмовив у стягненні 3% річних та інфляційних втрат, посилаючись на те, що кредитним договором передбачено стягнення відсотків та штрафних санкцій, в звязку з чим ст. 625 ЦК України не підлягає до застосування до спірних правовідносин.

З таким висновком суду першої інстанції погодитися неможливо.

По справі встановлено, що 07 червня 2013 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір №3007 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки, за умовами якого позивач видав відповідачу платіжну картку міжнародної платіжної системи MasterCard World та Пін - код до неї, а також відкрив поточний (картковий) рахунок №001 в національній валюті України, та зобов'язався здійснювати його обслуговування (а.с.6-8).

07 червня 2013 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1 про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів, яка є невід'ємною частиною договору, за умовами якого банк зобов'язався надати власнику рахунку грошові кошти шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом заборгованості в сумі 12 000грн., на строк з 07.06.2013 року по 06.06.2015 року, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 32,0%річних, на споживчі цілі. (а.с.9-10).

Відповідно до п. 8 кредитного договору, кредитна лінія є відновлювальною в межах поточного ліміту заборгованості встановленого в п. 2 кредитного договору, за умови погашення власником рахунку суми основного боргу за кредитною лінією та процентів за користування кредитними коштами.

Пунктом 6 кредитного договору визначено, що проценти за користування кредитними коштами нараховуються банком починаючи з дати фактичного використання цих коштів. Проценти нараховуються щомісячно в межах строку кредитування на суму фактичного залишку заборгованості, із розрахунку фактичної кількості днів в місяці та році.

Власник рахунку сплачує банку проценти за користування кредитними коштами щомісячно не пізніше 25-го числа місяця, наступного за місяцем, в якому вони нараховані (п.7 кредитного договору).

За умовами п.п. 11-12 кредитного договору заборгованість за кредитною лінією, проценти за користування нею та штрафи власник рахунку сплачує за рахунок коштів, що надходять на його рахунок в АТ «Брокбізнесбанк» як заробітна плата та інші витрати і надходження. Банк дебетує рахунок № 5390 на суму заборгованості за кредитною лінією, нарахованих процентів, штрафів без додаткового погодження з власником рахунку згідно права банку на договірне списання.

У випадку недостатності коштів на рахунку для погашення основного боргу за кредитною лінією, нарахованих процентів за користування нею та штрафів власник рахунку зобовязаний в термін не пізніше 5 банківських днів з дня зарахування заробітної плати погасити заборгованість згідно вимоги банку.

Позивач взяті на себе зобов'язання за договором виконав у повному обсязі.

Відповідач взяті на себе зобов'язання за договором не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість перед банком. Яка згідно розрахунку наданого позивачем становить 50 653,95грн., з яких: 11 891,39грн. - сума основного боргу, 8895,57грн. - заборгованість зі сплати процентів, 22900грн. - штраф, 737,76грн. - 3% річних, 6229,23грн. - інфляційні витрати (а.с.4-5).

Статтями 526, 530, 629 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику (ст.1054 ЦК України).

Відповідачем не був виконаний обов'язок щодо повернення всієї суми кредиту, а тому сума неповернутого тіла кредиту за договором в розмірі 11 891,39грн. та заборгованості зі сплати процентів в розмірі 8895,57грн., підлягає стягненню з останнього.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В п. 18 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року розяснено, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Виходячи з чого, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що до спірних правовідносин не підлягає до застосування ст. 625 ЦК України, оскільки правова природа цивільно-правової відповідальності, встановленої ст. 625 ЦК України та процентів і штрафних санкцій за договором різна.

А тому позовні вимоги в частині стягнення 3% річних - 737, 76 грн. та інфляційних втрат 6 229, 23 грн. підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог про стягнення штрафу, то висновки суду про зменшення його розміру з посиланням на п.5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» якою встановлено заборону кредитора включати у договір несправедливі умови, є необґрунтованими, оскільки, відповідно до п. 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка.

З матеріалів справи вбачається, що відповідна заява ОСОБА_2 про зменшення розміру штрафу відсутня.

При цьому, судом не встановлювалися обставини щодо несправедливості умов договору кредиту.

Разом з тим, наданий позивачем розрахунок штрафу, колегією суддів оцінюється критично виходячи з наступного.

Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання .

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 14 кредитного договору у разі порушення строків погашення заборгованості за кредитною лінією та/або строків сплати процентів за користування кредитними коштами, а також інших платежів, власник рахунку сплачує банку штраф за кожний факт такого порушення у розмірі 100грн.

Принципова різниця між штрафом і пенею полягає в тому , що пеня стосується виключно грошового зобов'язання та сплачується за кожний день прострочення виконання зобов'язання , у той час як штраф стосується будь-якого зобов'язання і може сплачуватися одноразово за кожний факт невиконання або неналежного виконання зобов'язання.

З наданого розрахунку вбачається, що за період з 28.08.2013 по 17.03.2015 року позивачем нараховано пені, неустойки за 19 випадків прострочення основного зобовязання (кредиту) 1900 грн. , та з 26.07.2013 року 17.03.2015 року пені, неустойки за 210 випадків прострочення сплати процентів 21000 грн.

Тобто, додатковою угодою №1 від 07 червня 2013 року про відкриття кредитної лінії сторони обумовили відповідальність за порушення строків погашення заборгованості за кредитною лінією у вигляді штрафу, а не пені, які є різними видами неустойки, і застосовуються за різні порушення умов договору кредиту. При цьому штраф сплачується одноразово за кожен факт порушення, а не за кожен день прострочення виконання зобовязання, що є правовою природою пені.

Також сторони обумовили сплату процентів за договором кредиту щомісячно не пізніше 25-го числа місяця, наступного за місяцем, в якому вони нараховані (п. 7 кредитного договору). Проте при розрахунку штрафу за прострочення ОСОБА_3 сплати процентів позивач застосував принцип нарахування пені за кожен день прострочення виконання грошового зобовязання.

З наданого розрахунку вбачається, що позивачем було допущено 21 випадок порушення обовязку щодо сплати процентів, та 19 випадків порушень по погашенні кредиту, а тому розмір штрафу , який підлягає стягненню становить 4000 грн. = (19х100 грн. +21х100 грн.).

При цьому, строк позовної давності в один рік, передбачений п.1 ч.2 ст.258 ЦК України про стягнення неустойки не застосовується колегією суддів в силу положення ч.4 ст. 267 ЦК України за відсутності заяви сторони у спорі.

За таких обставин, судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до ухвалення неправильного рішення , а тому рішення суду підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи наведене, керуючись, ст. ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 червня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1 від 07 червня 2013 року в сумі 31753, 95 грн., з яких: 11 891, 39 грн. сума основного боргу; 8 895, 57 грн. заборгованість по сплаті процентів; 4000 грн. штраф; 737, 76 грн. - 3% річних, 6 229, 23 грн. - інфляційні втрати.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 317,54 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_4

Судді: /підпис/ ОСОБА_5

/підпис/ ОСОБА_6

З оригіналом вірно:

Суддя апеляційного суду І.В.Міхасішин