Ухвала

іменем україни

23 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,

ІваненкоЮ.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя

особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ремонтно-будівельні послуги», про стягнення боргу,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 30 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ремонтно-будівельні послуги» (далі - ТОВ «Ремонтно-будівельні послуги»), про стягнення боргу.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 13 березня 2008 року за усним договором позики передав ОСОБА_4 кошти в розмірі

25 000 дол. США, що на момент звернення до відповідача з претензією за офіційним курсом НБУ складало 296 960 грн. При фактичному одержанні вказаної суми відповідачем була надана розписка від 13 березня 2008 року, згідно з якою ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_3 вказані кошти, та за усною домовленістю зобов'язався повернути кошти, але строк виконання боржником обов'язку у розписці встановлено не було.

10квітня 2014 року позивачемнаправлено відповідачу претензію з вимогою сплатити борг шляхом поштового переказу на його ім'я на суму боргу 25 000 дол. США, що на день звернення за офіційним курсом НБУ складало 296 960 грн, та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 53 452 грн.Однак зазначена претензія була повернута.

Ураховуючи наведене та те, що відповідач взяті на себе зобовʼязання щодо повернення коштів не виконав, позивач просив стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за договором позики у розмірі 296 960 грн та три відсотки річних в розмірі53 452 грн.

Заочним рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 16 січня 2015 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з

ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в рахунок погашення боргу грошові кошти в розмірі 350 412 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 30 червня 2015 року рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 16 січня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду Запорізької області від 30 червня 2015 року та залишити в силі заочне рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 16 січня 2015 року, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності позову відповідно до ст. ст. 10, 60, 64 ЦПК України та передбачених ст. ст. 1047-1049 ЦК України підстав для стягнення з відповідача боргу за договором позики.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що спірні правовідносини між сторонами у справі виникли не з боргових зобов'язань за договором позики, а з договору про спільну діяльність відповідно до вимог ст. ст. 1130-1143 ЦК України.

Судом установлено, що 13 березня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики в письмовій формі, відповідно до якого останній отримав у займ кошти в розмірі 25 000 дол. США без зазначення строку повернення позики (а. с. 4).

10 квітня 2014 року позивачем надіслано вимогу відповідачу за місцем його проживання про повернення боргу (а. с. 5, 7-8), однак борг відповідачем не повернуто.

Як вбачається з матеріалів справи, умовами договору про спільну діяльність від 13 березня 2008 року, укладеного між ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ПП "Туристичне агентство "Меридіан-2006", було передбачено, що сторони домовились про організацію спільної діяльності у сфері покупки та продажу меблів та комплектуючих до неї для досягнення господарської та комерційної мети, а саме: отримання прибутку. Сторони зобов'язалися діяти спільно шляхом об'єднання майна, грошових коштів та зусиль, а також шляхом використання у спільній діяльності організаційної структури, організаційно-правової форми та матеріально-технічної бази, що є власністю ПП "Туристичне агентство "Меридіан-2006" (т. 1, а. с. 160, 184).

Відповідно до п. 3.1 договору ОСОБА_3 зобов'язався у день підписання цього договору передати ОСОБА_4 грошовий внесок в розмірі 126 250 грн (в еквіваленті 25 000 доларів СІІІА), що підтверджується розпискою ОСОБА_4

А ОСОБА_4 за умовами п. 4.1 договору після підписання цього договору та отримання від ОСОБА_3 грошового внеску у порядку, передбаченому цим договором, використовуючи статус засновника ПП "Туристичне агентство "Меридіан-2006", зобов'язався внести отриманий від ОСОБА_3 грошовий внесок на розрахунковий рахунок чи в касу ПП "Туристичне агентство "Меридіан-2006" на умовах безпроцентної фінансової допомоги для реалізації мети спільної комерційної діяльності за цим договором.

Відповідно до п. 5.1.2 договору після його підписання та отримання від ОСОБА_4 грошових внесків у порядку, передбаченому цим договором, ПП "Туристичне агентство "Меридіан-2006" повинно укласти господарські договори з ТОВ "Меблева фабрика "Маршал" на поставку меблів та комплектуючих до неї для реалізації мети спільної комерційної діяльності за цим договором.

ОСОБА_4 передав суму в розмірі 25 000 доларів США ПП "Туристичне агентство "Меридіан-2006", що на момент передачі було еквівалентно 126 250 грн, що підтверджується банківськими квитанціями: від 31 березня 2008 року на суму 24 500 грн, від 25 червня 2008 року на суму 3 300 грн, від 18 липня 2008 року на суму 200 грн., від 25 липня 2008 року на суму 4 300 грн., від 26 серпня 2008 року на суму 2 350 грн, від 12 вересня 2008 року на суму 40 000 грн, від 17 жовтня 2008 року на суму 200 грн, від 23 жовтня 2008 року на суму 400 грн, від 27 жовтня 2008 року на суму 4 425 грн, від 25 грудня 2008 року на суму 4 150 грн, квитанціями прибуткового касового ордеру № 12 від 21 квітня 2008 року на суму 10 000 грн, № 17 від 22 квітня 2008 року на суму 10 000 грн, № 20 від 23 квітня 2008 року на суму 10 000 грн, № 25 від 24 квітня 2008 року на суму 10 000 грн, № 30 від 25 квітня 2008 року на суму 2 425 грн, а всього - 126 250 грн. (т. 1, а. с. 161-168).

Вказаний внесок ОСОБА_3 126 250 грн дорівнює його долі - 62,5 % (розділ 7 договору).

Розподіл результатів спільної діяльності повинен був здійснюватись відповідно до розділу 9 договору. Прибуток, отриманий від спільної діяльності, підлягає розподілу пропорційно часткам, визначеним у розділі 7 договору (п. 9.2). Підведення підсумків спільної діяльності, розподіл прибутку між сторонами здійснюється на підставі окремого звіту, що складається ПП "Туристичне агентство "Меридіан-2006" (п. 9.3). Фактичний розподіл прибутку здійснюються ПП "Туристичне агентство "Меридіан-2006" шляхом перерахування відповідної частки прибутку сторонам договору. ОСОБА_3 отримує свою частку прибутку через ОСОБА_4, якому сума прибутку, належна ОСОБА_3, виплачується через розрахунковий рахунок як засновнику підприємства шляхом розподілу сумісно придбаної продукції у порядку, визначеному сторонами.

Поставка меблів була здійснена 25 квітня та 21 жовтня 2008 року. У подальшому меблі були реалізовані з метою отримання прибутку оптовому покупцю ФОП ОСОБА_5 (т. 1, а. с. 183, 185-191).

Відповідно до ст. 1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників.

Договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності (ст. 1131 ЦК України).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що спірні правовідносини між сторонами у справі виникли не з боргових зобов'язань за договором позики, а з договору про спільну діяльність відповідно до вимог ст. ст. 1130-1143 ЦК України, оскільки зі змісту розписки від 13 березня 2008 року не слідує, що грошові кошти позивачем передавалися відповідачу у борг, а тому така розписка не підтверджує укладення сторонами договору позики, за правовою природою якої виникає зобов'язання повернення отриманих у борг грошових коштів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої інстанції або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Обставини справи досліджено повно, зібраним доказам надана оцінка.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення, та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком суду по їх оцінці, тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 30 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік