АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/739/15 Доповідач - Загорський О.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Загорського О.О.

суддів - Козак І. О., Демкович Ю. Й.,

при секретарі - Танцюра О.В.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Універсальна" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

03.11.2014 року ОСОБА_1 звернулася з вищевказаним позовом. Вимоги аргументовано тим, що 16 грудня 2013 року близько 00 год. 40 хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Фольксваген гольф» д.н.з. В07291АК в м. Тернополі по вул. Бережанська, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 і пошкодив її автомобіль. Вказує, що для відновлення автомобіля до первісного стану їй необхідно понести витрати - 22599,35 гривень. Зазначила, що відповідачем завдано їй і моральної шкоди, оскільки протягом тривалого часу їй довелося шукати гроші для ремонту автомобіля, сімейний бюджет довелося спрямувати на проведення ремонту автомобіля, що спричинило її пригнічення стану і негативно відбилася на здоров'ї та стосунках в сім'ї.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково і стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 - 2000 грн. моральної шкоди. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на незаконність і необгрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом не враховано доведеність вини ОСОБА_2 Зазначає, що судом не враховано, що для відновлення транспортного засобу до первісного стану необхідно понести витрати - 22599,35 грн. Посилається на те, що страхове відшкодування було виплачено з відрахуванням франшизи, тому зазначена сума підлягає стягненню.

В судове засідання сторони не з'явилися.

Від ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 надійшли заяви від 22.06.2015 року і від 16.07.2015 року про розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь головуючого, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з спричинення відповідачем моральних страждань, а відмовляючи у стягненні витрат для відновлення автомобіля, виходив з одержання позивачем страхового відшкодування - 14569,84 грн.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів повністю погодитися не може.

Судом встановлено, що 16.02.2013 року близько 00 год. 40 хв. гр. ОСОБА_2 по вул. Бережанська в м. Тернополі керував транспортним засобом марки «Фольксваген Гольф», д.н.з. В07291АК, в стані алкогольного сп'яніння, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення із автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, яка рухалась попереду нього. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.03.2013 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124, 130 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2 600,00 грн.

Відповідно до звіту №239/13 про оцінку автомобіля «Міцубісі Ланцер 1.6 Комфорт», р.н. НОМЕР_3, складеного 26.02.2013 року, СПД ФО ОСОБА_3, вартість відновлювального ремонту автомобіля складає - 21248,35 грн. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ складає -15 979,32 грн (а.с.6-8).

Згідно додаткового дослідження №352/13 до Звіту №239/13, вартість відновлювального ремонту автомобіля та з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ, згідно додаткового огляду, складає - 1 351,00 грн. (а.с.9-10).

23.03.2013 року представником ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» було складено страховий акт №14418/к/н та страховий акт №14418/к/н доплата №1, згідно з яким ДТП, що сталася 16.02.2013 року з вини ОСОБА_2 визнано страховим випадком. Сума, до виплати за страховим актом та доплатою складає (13 218,84 грн.+1 351,00 грн.) 14 569,84 грн. (а.с.25, 26).

Як вбачається із інформації ПАТ СК «Універсальна» за №0265 від 24.12.2014 р., за наслідками ДТП 16.02.2013 р. ПАТ СК «Універсальна» було здійснено страхове відшкодування позивачу у сумі 14 569,84 грн., за відрахуванням франшизи у розмірі 900,00 грн.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення виходив з того, що страховою компанією проведено відшкодування з урахуванням сум визначених у страхових актах і вартості відновлюваного ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ та без урахування суми франшизи.

Враховуючи вказане, вимога позивача про відшкодування відновлювального ремонту автомобіля, виходячи із повної вартості такого ремонту без урахування фізичного зносу згідно звіту №239/13 про оцінку автомобіля «Міцубісі Ланцер 1.6 Комфорт», складеного 26.02.2013 року до задоволення не підлягає.

Однак, відповідно до змісту ст.9 ЗУ Про страхування, Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.3, 4 ст 61 ЦПК України, обставини, встановленні судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Не відшкодована ПАТ "Страхова компанія "Універсальна" сума франшизи 900 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_2, оскільки його вина у вчиненні ДТП з участю автомобіля ОСОБА_1 доведена постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.03.2013 року.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно положень ч.1 ч.2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За нормами ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Твердження апелянта, що він не погоджується з розміром стягнутої судом моральної шкоди оцінюється критично, оскільки не подано доказів понесення нею душевних страждань.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції помилково не задовольнив вимогу про відшкодування витрат на пальне на суму 569,70 грн. оцінюється критично, оскільки долучена до матеріалів справи не завірена копія квитанції №132940 від 19.12.2014 року (а.с.39) не може бути доказом понесених витрат на необхідну кількість пального.

Доводи апелянта стосовно понесення нею поштових витрат 28,46 грн. не підтверджено доказами, а тому вимога про їх стягнення до задоволення не підлягає.

Твердження апелянта, судовий збір в її користь судом стягнуто не в повному обсязі оцінюється критично, оскільки відповідно до змісту ч.1 ст.88ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи вказане, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2015 року підлягає зміні в частині стягнення розміру матеріальної шкоди.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2015 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 900 грн матеріальної шкоди.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_4