У х в а л а

іменем україни

5 серпня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Мартинюка В.І., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до видавництва «Полтавський літератор» про стягнення авторської винагороди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 26 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом. Зазначав, що в березні 1993 року видавництво «Полтавський літератор» зі своєї ініціативи та на основі усних домовленостей із ним, автором, під його псевдонімом ОСОБА_1, видало книжку «ІНФОРМАЦІЯ_1» тиражем 10 000 примірників. Видавництво реалізувало книжку за невідомою йому ціною. Посилаючись на те, що він не отримував грошову винагороду за використання свого твору, видавниче право на довідник відповідачу він не передавав, просив задовольнити позов.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 11 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено за спливом строку позовної давності.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 26 травня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову за недоведеністю.

ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Як убачається із матеріалів справи, в поданій до суду позовній заяві ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача на свою користь авторську винагороду в розмірі 30 000 грн, втрачену вигоду - 40 000 грн та в рахунок відшкодування моральної шкоди - 30 000 грн. В обґрунтування цих вимог посилався на невиконання останнім усної домовленості між сторонами про видання книжки та те, що авторські права на неї він відповідачеві не передавав (а. с. 1-2).

Відповідно до ч. 1 ст. 502 ЦК Української РСР авторський договір повинен бути укладений у письмовій формі (стаття 46 цього Кодексу).

Згідно із ст. 504 ЦК Української РСР розмір винагороди, що сплачується за авторським договором, установлюється за угодою сторін у межах затверджених ставок при їх наявності (стаття 475 цього Кодексу).

Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вирішуючи спір, апеляційний суд, виходячи із підстав і предмету позову, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки ОСОБА_1 не надано доказів укладення між ним та відповідачем авторського договору у письмовій формі, письмових доказів на підтвердження його умов, зокрема, розміру авторської винагороди, що сплачується за ним.

Доводи касаційної скарги не спростовують наведеного та встановлених апеляційним судом на підставі поданих сторонами доказів, яким дана належна оцінка, обставин і зроблених в ухваленому ним рішенні висновків, у зв'язку з чим підстави для його скасування і її задоволення відсутні.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення рішення апеляційного суду без змін.

Посилання в касаційній скарзі на те, що порушене авторське право позивача не було захищене судом, при недоведеності відповідачем правомірності видання книжки, не можуть тягти за собою скасування ухваленого апеляційним судом рішення.

Відповідно до ст. 497 ЦК Української РСР в разі використання чужого твору без договору з автором або його правонаступниками (стаття 485 цього Кодексу), недодержання умов використання твору без згоди автора (статті 489 і 490 цього Кодексу), а також в разі порушення недоторканності твору (стаття 476 цього Кодексу) або інших особистих немайнових прав автора, автор, а після його смерті - спадкоємці та інші особи, зазначені в статті 478 цього Кодексу, вправі вимагати поновлення порушених прав (внесення відповідних виправлень, публікації в пресі або іншим способом при допущені порушення), або заборони випуску твору в світ, або припинення його розповсюдження. Якщо порушенням авторських прав автору або його правонаступникам заподіяно збитки (стаття 203 цього Кодексу), то, незалежно від вимог, зазначених у цій статті, автор або його правонаступники вправі вимагати відшкодування збитків.

ОСОБА_1 не заявляв вимоги про відшкодування збитків із підстав, передбачених ст. 497 ЦК Української РСР, такий позов не був предметом розгляду.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 26 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук
Судді:В.І. Мартинюк Г.І. Мостова