Справа № 454/3078/14 Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О.А.
Провадження № 22-ц/783/2151/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді - Ніткевича А.В.

суддів - Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

секретаря Гацій І.О.

з участю заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Сокальсського районного суду Львівської області від 20 листопада 2014 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на діяння державного виконавця відділу ДВС Сокальського РУЮ,-

встановила:

В листопаді 2014 року скаржник ОСОБА_3 звернувся в суд із скаргою на дії державного виконавця відділу ДВС Сокальського РУЮ Кулик Ю.Р. у зв'язку з невиконанням рішення Сокальського районного суду Львівської області від 22.09.2011 року (а.с. 64-65).

Оскаржуваною ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 20 листопада 2014 року у задоволенні скарги відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив заявник ОСОБА_3

В скарзі покликається на те, що виконавче провадження державним виконавцем здійснювалось практично на протязі року, при цьому, в силу ст. 30 ЗУ "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення на протязі 6-ти місяців.

Звертає увагу на те, що згідно платіжних доручень, наданих державним виконавцем, по вказаному виконавчому провадженні проведено стягнення з боржника в його користь на загальну суму 2250 грн.

На думку апелянта, державний виконавець зобов'язаний контролювати процес здійснення виконавчого провадження до моменту перерахунку коштів стягувачу, а відтак висновок суду першої інстанції про відсутність порушень в діях державного виконавця вважає неправильним, оскільки державний виконавець повинен був контролювати дії державного казначейства щодо перерахунку коштів.

Таким чином, за рік часу здійснення виконавчого провадження державним виконавцем не вжито заходів для стягнення з божника всієї суми в розмірі 5000 грн. за завдану моральну шкоду, що свідчить про бездіяльність державного виконавця.

Також, звертає увагу на відповідь Головного управління юстиції у Львівській області від 25.11.2014 року, у якій крім іншого згадується, що допущені порушення державним виконавцем Кулик Ю.Р. вимог ст. 11, 30 ЗУ "Про виконавче провадження".

Просить скасувати ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 20.11.2014 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу в повному об'ємі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні вирішення апеляційної скарги поклав на розсуд суду.

Заявник ОСОБА_3 та державний виконавець Кулик Ю.Р. в судове засідання не прибули, ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи у його відсутність, державний виконавець про причину неявки суд не повідомив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заінтересованої особи ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції виходив з того, що судом не здобуто доказів протиправності дій чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішення суду про стягнення в користь заявника 5000 грн., кошти державним виконавцем перераховано стягувачу через УДКСУ в Сокальському районі, фактів неправомірного користування грошовими коштами у виконавчому провадженні не виявлено.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Складовою справедливого судового розгляду згідно даної Конвенції та практики Європейського суду з прав людини є своєчасне та повне виконання судових рішень, з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Згідно із статтями 1-4, 24, 25, 50, 52 Закону України "Про виконавче провадження" (надалі Закон) виконавче провадження є завершальною стадію судового провадження та примусового виконання рішень інших органів (посадових осіб) і являє собою сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у названому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених згаданим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до нього, а також рішеннями, що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Статтями 5, 11 названого Закону передбачені права та обов'язки як державних виконавців, так і учасників виконавчого провадження, за якими сторони мають право, а державний виконавець повинен забезпечити його реалізацію. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язанні сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення повного і своєчасного вчинення виконавчих дій.

Якщо учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їх права чи свободи, то відповідно до статей 383-389 ЦПК України, вони мають право звернутися до суду із скаргою.

Судом встановлено, що рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 22 вересня 2011 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 8000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 400 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В решті позову відмовлено (а.с. 16-17).

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 03 травня 2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 22 вересня 2011 року змінено та стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 17 грн. судового збору.

В частині стягнення з відповідача в дохід держави витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. рішення залишено без змін.

Заява про примусове виконання подана 08.08.2013 року.

Постановою державного виконавця Кулик Ю.Р. від 12.08.2013 року відкрито виконавче провадження № 39332991 з виконання виконавчого листа № 2-1054/11 (а.с. 67, 88).

У постанові державного виконавця від 12.08.2013 року вказано боржнику самостійно виконати вимоги виконавчого документа до 18.08.2013 року.

Постанову про відкриття виконавчого провадження та виклик на 16.08.2013 року скеровано боржнику для виконання та стягувачу для відома за вих. № 7027 (а.с. 87).

14.08.2013 року державний виконавець скерував запити у реєструючи установи з метою перевірки майнового стану боржника.

З відповідей на запити вбачається, що за боржником ОСОБА_2 автомототранспортних засобів не зареєстровано, відомості про нерухоме майно відсутні (а.с. 89).

Окрім цього, 11.07.2014 року державний виконавець скерував подання про тимчасове обмеження особи боржника у праві виїзду за межі України.

У запереченні на апеляційну скаргу державний виконавець повідомив, що у виконавчому провадженні проведено стягнення на суму 2250 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 17 від 31.01.2014 року, № 19 від 31.01.2014 року, № 41 від 13.02.2014 року, № 40 від 13.02.2014 року, № 70 від 22.04.2014 року, № 71 від 22.04.2014 року, № 49 від 28.02.2014 року, перехування за яким проведено УДКСУ в Сокальському районі 23.05.2014 року на загальну суму 1530 грн. Згідно платіжного доручення № 16 від 11.01.2014 року проведено стягнення в сумі 180 грн. Відповідно до квитанцій № 60461492 від 07.05.2014 року та № 63176625 від 05.06.2014 року боржник перерахував по 180 грн. самостійно безпосередньо на рахунок ОСОБА_3 (а.с. 79-86).

На час розгляду скарги на депозитному рахунку відділу ДВС знаходилися 179,96 грн., які не перераховані УДКСУ в Сокальському районі на рахунок стягувача ОСОБА_3 (а.с. 79).

Відповідно до п. 12.13. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, - не пізніше ніж протягом трьох робочих днів від дня ознайомлення з інформацією про надходження коштів державний виконавець у разі достатності суми для покриття всіх вимог стягувача та наявності відомостей від стягувача про шляхи отримання ним коштів готує одне розпорядження, яким визначає належність указаних коштів та спосіб перерахування стягувачу, яке затверджується начальником органу ДВС із зазначенням дати та скріплюється печаткою органу ДВС.

Пунктом 12.12 даної Інструкції передбачено, що у разі відсутності відомостей, яким чином проводити виплату коштів, державний виконавець повідомляє стягувача про наявність належних йому коштів та пропонує йому повідомити шляхи отримання ним коштів (через фінансові установи з обов"язковим зазначенням реквізитів для перерахунку коштів або поштовим переказом із зазначенням повної адреси стягувача).

Разом з цим, судовою колегією встановлено, що номер карткового рахунку ОСОБА_3 співпадає з кредитним рахунком отримувача по платіжних дорученнях та квитанціях, які досліджені судом першої інстанції та на які посилається державний виконавець, як на підставу своїх заперечень скарги ОСОБА_3, а відтак це свідчить про те, що кошти були перераховані останньому (а.с. 91).

18.07.2014 року у відділ ДВС Сокальського РУЮ надійшла заява від дружини боржника про те, що ОСОБА_2 працює в м. Києві у будівельній фірмі "АТТІК І К", зазначене підтверджується відповіддю на запит Пенсійного фонду України від 16.07.2014 року № (а.с. 69, 92).

З урахуванням наведеного та відповідно до п. 10 ст. 49 ЗУ "Про виконавче провадження", 18.07.2014 року державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження та супровідним листом № 7-734/5737 скерував виконавчий документ в Управління ДВС ГУЮ у м. Києві для виконання за належністю (а.с. 93).

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов правильного висновку, що державний виконавець відділу ДВС Сокальського РУЮ діяв відповідно до ЗУ "Про виконавче провадження", в межах повноважень державного виконавця, провів всі можливі виконавчі дії у шестимісячний строк з часу відкриття виконавчого провадження, його діями законні права чи свободи стягувача ОСОБА_3 не були порушені, а відтак відмовив у задоволенні скарги.

Відповідно до положень ч. 1 п. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1. ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст. ст. 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Сокальсського районного суду Львівської області від 20 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин