Дата документу 19.02.2015
Справа № 334/2059/14-ц
Провадження № 6/334/127/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя КОЛЕСНИК С.Г., розглянувши матеріали подання Ленінського відділу державної виконавчої служби ЗМУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1,

ВСТАНОВИЛА:

Заявник Ленінський відділ Державної виконавчої служби в Запорізького міського управління юстиції звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1, до виконання ним зобовязань покладених рішенням суду. В поданні зазначив, що на виконанні у Ленінському ВДВС ЗМУЮ знаходиться виконавчий лист № 334/2059/14-ц , виданий Ленінським районним судом м . Запоріжжя на підставі рішення від 21.07.2014 року яким з боржника було стягнуто на користь ОСОБА_2 6 514,56 грн.

24.10.2014 року за заявою стягувача, державним виконавцем було відкрито виконавче провадження, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надіслано сторонам.

При проведені виконавчих дій по примусовому виконанню рішення суду, державний виконавець викликав боржника за адресою вказаною у виконавчому листі, але Боржник на виклик не з'явився, у звязку з чим було розпочато дії по встановленню місця перебування боржника та встановлення його майнового стану.

Станом на 31.01.2015 року боржник до Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції не з'являвся причини не явки не відомі. Станом на 31.01.2015 року сума боргу боржником не сплачено.

Рішення суду не виконано, таким чином належне виконання рішення суду стало неможливим на стадії звернення стягнення на майно боржника у зв'язку з тим, що місцезнаходження боржника невідомо, у звязку з чим Ленінський ВДВС ЗМУЮ просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі надані докази в сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судочинство в Україні здійснюється відповідно до Конституції України, Кодексів, Законів, міжнародних договорів, нормативно-правових актів.

Положеннями ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 40 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» 26.12.2012 року Верховний Суд України здійснив аналіз судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з метою забезпечення однакового застосування законодавства, яке регулює правовідносини у вирішенні питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, виявленні проблемних і спірних питань у судовій практиці.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За змістом пункту 18 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Зміст і форму подання державного виконавця визначено Інструкцією з організації примусового виконання рішень, яка набрала чинності з 17.04.2012 року та затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5. Ця Інструкція містить окремий розділ XI «Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона вїзду в Україну», який передбачає зміст подання державного виконавця при зверненні до суду, згідно якого у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець може звернутися з поданням до суду за місцезнаходженням органу ДВС щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

За змістом наведених вище норм чинного законодавства, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього відповідним судовим рішенням та його намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду державний виконавець повідомляє боржника.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні Ленінського ВДВС ЗМУЮ знаходиться виконавчий лист № 334/2059/14-ц , виданий Ленінським районним судом м . Запоріжжя на підставі рішення від 21.07.2014 року яким з боржника було стягнуто на користь ОСОБА_2 6 514,56 грн.

24.10.2014 року за заявою стягувача, державним виконавцем було відкрито виконавче провадження, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надіслано сторонам.

При проведені виконавчих дій по примусовому виконанню рішення суду, державний виконавець викликав боржника за адресою вказаною у виконавчому листі, але Боржник на виклик не з'явився.

27.10.2014 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та направлено сторонам виконавчого провадження для відома та виконання.

27.10.2014 року надійшла інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якої речові права на нерухоме майно за боржником відсутні.

27.10.2014 року надійшла інформаційна довідка з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців, згідно відповіді інші речові права за боржником не зареєстровано.

27.10.2014 року надійшов витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

31.10.2014 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

01.12.2014 року згідно відповіді з бази даних АІС «Автомобіль» за боржником транспортні засоби не зареєстровані.

31.12.2014 року державним виконавцем направлено арешт нерухомого майна боржника, до державної реєстраційної служби.

13.01.2015 року надійшла клопотання стягувана про розшук боржника.

30.01.2015 року державним виконавцем був здійснений вихід за адресою боржника,яка вказана у виконавчому документі, з метою перевірки майнового стану боржника. Потрапити до приміщення не вдалось в дверях було залишено вимога. Місце перебування боржника невідоме. Про що було складено акт державного виконавця у присутності понятих.

31.01.2015 року до відділу надійшов результат обробки запиту з Державної податкової служби, згідно відповіді з ДПС інформація стосовно боржників - фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня.

31.01.2015 року до відділу надійшов результат обробки запиту який був направлений державним виконавцем до Державної податкової служби України про номер рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками - юридичними особами та фізичними особами - підприємцями, з якого стало відомо що - платник податків з таким податковим номером чи за серією та номером паспорта на обліку в органах ДПС не перебуває.

31.01.2015 року отримано відповідь на запит з пенсійного фонду України про осіб - боржників, які отримують пенсії, згідно відповіді інформацію щодо боржника не знайдено.

31.01.2015 року отримано відповідь на запит з пенсійного фонду України про осіб - боржників, про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, згідно відповіді інформацію щодо боржника не знайдено.

Станом на 31.01.2015 року боржник до Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції не з'являвся причини не явки не відомі. Станом на 31.01.2015 року сума боргу боржником не сплачено.

Вивчивши надані суду матеріали суд приходить до висновків, що в поданні державного виконавця лише зазначено про наявність невиконаних боргових зобов`язань ОСОБА_1 та на наявність заборгованості, однак не надано доказів факту його умисного ухилення від виконання зобовязань, встановлених рішенням суду, не вказано, які саме дії боржника свідчать про ухилення від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду.

Окрім того, до подання не надано підтвердження направлення копій відповідних документів боржникові та отримання ним цих документів, а також відсутні данні щодо отримання ОСОБА_1 повідомлення про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду, що суперечить ст. 5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка набрала чинності з 17.04.2012 р. та затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. №512/5, оскільки згідно наданих суду документів наявна адреса реєстрації боржника, на яку державним виконавцем не надано доказів надіслання копій виконавчих документів, що в свою чергу, є порушеним прав боржника на самостійне та добровільне виконання рішень суду.

Крім того, самостійне невиконання боржником зобов'язань протягом строку, вказаного державним виконавцем в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про його навмисне ухилення від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Разом з тим, в порушення вимог, встановлених законодавцем, при зверненні з вказаним поданням до суду, державним виконавцем серед наданих суду документів не надано жодного документу, яким би було підтверджено про умисне ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обовязків.

Також, при зверненні з вказаним поданням до суду серед наданих суду документів виявилися відсутніми акт державного виконавця та довідка з АІС, на які в поданні посилається державний виконавець, про що було складено відповідний Акт від 17.02.2015 року.

Серед наданих суду документів відсутні будь-які докази того, що державним виконавцем були виконані вимоги ЗУ «Про виконавче провадження», як то встановлення місця мешкання ОСОБА_1, його розшук та, в цілому, виявлення доказів обґрунтування факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань, оскільки на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Крім того, положеннями ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачений перелік осіб, які є державними виконавцями. У випадку заміни державного виконавця після відкриття виконавчого провадження до подання мають бути додані документи, які підтверджують, що з поданням до суду звернувся саме той виконавець, який здійснює виконання за конкретним виконавчим документом.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що як Заявник з поданням до суду звернувся не державний виконавець, а саме Ленінський відділ ДВС Запорізького МУЮ, який таким правом не наділений, крім того, в поданому до суду поданні відсутня гербова печатка на підпису начальника виконавчої служби, а також відсутня копія належним чином завіреної довіреності.

На момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні, може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених частиною 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до положення частини 2 статті 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Оскільки, відповідно до частини 2 статті 377-1 зазначеного вище Кодексу, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим більше, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Критерій достатності, вжитих боржником з метою належного виконання зобов'язання заходів, визначається судом. А тому, вивчивши надані до подання матеріали суд приходить до висновку про відмову в задоволенні подання, оскільки в ньому присутня неповнота вчинення виконавчих дій, відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржницею від виконання своїх боргових зобов'язань та відомостей про її обізнаність за наявністю відкритого виконавчого провадження та строками його добровільного виконання.

Керуючись ст. ст. 3,7, 10, 377-1 ЦПК України, ст. 33 Конституції України, ст.ст. 11,12 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.. 6 ЗУ « Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України», суд

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні подання Ленінського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. Особа, без участі якої було постановлено ухвалу, має право подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: