Справа № 188/1419/15-ц
Провадження № 2/188/697/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Бурди П. О.,

при секретарі Хандрига Л. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (далі відповідач) про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 23.03.2015 року помер його батько ОСОБА_2, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння № 64 по вул. Кірова в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області, земельних ділянок для обслуговування житлового будинку площею 0,15 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,067 га, що розташовані за адресою: вулиця Кірова, 64, в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області. ОСОБА_2 успадкував ці земельні ділянки від його матері ОСОБА_3, право власності якої підтверджується державним актом про право приватної власності на землю серії ДП ПП 001569, виданим 26.07.2000 року на підставі рішення Петропавлівської селищної ради № 99 від 24.02.1995 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1569. Згідно з витягом з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель від 08.10.2015 року № 14-28-0.4-37/15-15 грошова оцінка спірних земельних ділянок складає 49815,65 грн.

За життя спадкодавець заповіту не складав, у зв'язку з чим спадкування здійснюється за законом.

Вказані земельні ділянки належали ОСОБА_2 на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 06.09.2008 року № 2151, спадкова справа № 208.

Після отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом спадкодавець ОСОБА_2 не встиг своєчасно зареєструвати своє право власності на земельні ділянки та отримати державний акт про право приватної власності на землю у зв'язку з його смертю 23.03.2015 року.

У встановлений законодавством строк позивач звернувся до Петропавлівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті його батька та 05.10.2015 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння № 64 по вул. Кірова в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області, про що в той же день нотаріусом було внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Щодо земельних ділянок для обслуговування житлового будинку площею 0,15 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,067 га, що розташовані за адресою, вулиця Кірова, 64, в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області, то завідувач Петропавлівської державної нотаріальної контори листом від 06.10.2015 року вихідний № 1072/02-14 відмовив позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю у позивача правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Для вирішення питання спадкування об'єктів нерухомого майна після смерті батька нотаріус рекомендував звернутись до суду за місцем знаходження цих об'єктів.

На підставі викладеного, посилаючись на ст. 392, 1216, 1261, 1268 - 1279 Цивільного кодексу (далі ЦК) України позивач просить визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, після смерті ОСОБА_2, який помер 23.03.2015 року, а саме на земельні ділянки для обслуговування житлового будинку площею 0,15 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,067 га, що розташовані за адресою, вулиця Кірова, буд. 64 в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області, що згідно державною акту серії ДП ПП № 001569, виданого 26.07.2000 року Петропавлівською селищною радою Дніпропетровської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 1569, належали ОСОБА_3.

Позивач в судове засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, у якій вказує, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити.

Від відповідача надійшла заява з проханням розглянути справу без участі його представника.

Вивчивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судом встановлено, що 23.03.2015 року помер батько позивача ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 191419 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петропавлівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.7).

Відповідно до ч.1 ст.381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і

підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді садиби №64 по вул. Кірова в смт. Петропавлівка, яка складається з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, земельних ділянок для обслуговування житлового будинку площею 0,15 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,067 га, що розташована за адресою, вулиця Кірова, 64 в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області.

ОСОБА_2 успадкував ці земельні ділянки від його матері ОСОБА_3, право власності якої підтверджується копією державного акту про право приватної власності на землю серії ДП ПП 001569, виданого на підставі рішення Петропавлівської селищної ради № 99 від 24.02.1995 року 26.07.2000 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1569 (а.с. 9), а прийняття ним спадщини підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 2151, спадкова справа № 208, виданого 06.09.2008 року державним нотаріусом Петропавлівської державної нотаріальної контори (а.с. 10). Свідоцтво підлягало реєстрації в Петропавлівській селищній раді та було підставою для видачі державного акту на землю спадкоємцю ОСОБА_2

ОСОБА_3 померла 05.12.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 191419, виданого Петропавлівською селищною радою Петропавлівського району Дніпропетровської області. (а.с. 8).

Після отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом спадкодавець ОСОБА_2 не встиг своєчасно зареєструвати своє право власності на земельні ділянки та отримати державний акт про право приватної власності на землю у зв'язку з його смертю 23.03.2015 року.

Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За життя ОСОБА_2 заповіту не залишив, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 12), згідно якого позивач є спадкоємцем за законом першої черги, оскільки є сином померлого.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1).

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Позивач звернувся до Петропавлівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого 03.07.2011 року батька ОСОБА_2 та 05.10.2015 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок № 64 по вул. Кірова в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області (а.с. 12), про що в той же день нотаріусом було внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 45107466 від 05.10.2015 року (а.с. 13).

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки для обслуговування житлового будинку площею 0,15 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,067 га, які залишилися після смерті ОСОБА_2 і розташовані за адресою, вулиця Кірова, буд. 64 в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області, завідувач Петропавлівської державної нотаріальної контори листом від 06.10.2015 року вихідний № 1072/02-14 відмовив позивачеві у зв'язку з відсутністю у позивача правовстановлюючих документів на земельні ділянки (а.с. 15).

Відповідно до ч. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки позивачу нотаріус відмовив в оформленні права на спадщину, він вправі звернутися до суду за правилами позовного провадження, і суд може прийняти рішення по суті його позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно з ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ч.1 ст.381 ЦК України у разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який прийнято 01.07.2004 року, набрав чинності 03.08.2004 року, в редакції від 04.07.2012 року, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр», який прийнято 07.07.2011 року, набрав чинності 07.08.2011 року, згідно з яким державна реєстрація земельної ділянки, яка була приватизована, але кадастровий номер не присвоєно і відомості про неї не внесені до Державного реєстру земель, здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників. Земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Отже, померла 05.12.2007 року ОСОБА_3 належним чином набула право власності на земельні ділянки для обслуговування житлового будинку площею 0,15 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,067 га, що розташовані за адресою, вулиця Кірова, 64 в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області, що підтверджується державним актом про право приватної власності на землю серії ДП ПП 001569 виданий на підставі рішення Петропавлівської селищної ради № 99 від 24.02.1995 року 26.07.2000 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1569 (а.с.9), а її син ОСОБА_2 успадкував ці земельні ділянки після її смерті, про що свідчить копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 06.09.2008 року державним нотаріусом Петропавлівської державної нотаріальної контори.

Враховуючи, що ОСОБА_2 не встиг звернутися до Управління Держземагентства у Петропавлівському районі з метою реєстрації свого права власності на спірні земельні ділянки, бо помер, але його право власності набуте на підставі свідоцтва про право на спадщину і ніким не оспорюється, отже, він був належним власником цих земельних ділянок, які входять до його спадкового майна.

Таким чином, повно та всебічно зясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно з витягом з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель від 08.10.2015 року № 14-28-0.4-37/15-15 грошова оцінка спірних земельних ділянок складає 49815,65 грн. (а.с. 11).

Виходячи з цієї вартості та керуючись підпунктом 1) пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», позивач сплатив судовий збір за подачу позову в розмірі 498,16 гривень, що підтверджується квитанцією банку (а.с.1). Судові витрати позивача в розмірі визначеного вказаним Законом розміру судового збору 498,16 гривень підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст.ст. 1216-1218, 1225, 1261, 1268, 1270, 1273 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за громадянином України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно ОСОБА_2, який помер 23.03.2015 року у вигляді земельної ділянки для обслуговування житлового будинку площею 0,15 га та земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,067 га, що розташовані за адресою: вулиця Кірова, 64 в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області, що на підставі державного акту серії ДП ПП № 001569, виданого 26.07.2000 року Петропавлівською селищною радою Дніпропетровської області, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 1569, належали ОСОБА_3, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 2151, спадкова справа № 208, виданого 06.09.2008 року державним нотаріусом Петропавлівської державної нотаріальної контори, належали ОСОБА_2.

Стягнути з Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 498 (чотириста девяносто вісім) гривень 16 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_4