АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 548/1694/13-ц Номер провадження 22-ц/786/6/15Головуючий у 1-й інстанції Миркушіна Н. С. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Дорош А.І., Панченка О.О.

при секретарі: Коваль А.А.

за участю адвоката - Сенкевича В.І.

позивача - ОСОБА_3

представника відповідача - Лопайчука О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та Колективного підприємства «Хорольська фабрика «Промінь»

на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 22 січня 2014 року

та за апеляційними скаргами ОСОБА_3

на додаткове рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2014 року та додаткове рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 26 листопада 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до Колективного підприємства "Хорольська фабрика "Промінь", при третіх особах: Державному реєстраторі Хорольської районної державної адміністрації та ОСОБА_5 про визнання незаконним звільнення з посади директора Колективного підприємства "Хорольська фабрика "Промінь", визнання наказу про переведення на іншу посаду незаконним та скасування його; скасування наказу № 1 від 05 липня 2012 року про призначення на посаду ОСОБА_5; поновлення на посаді директора Колективного підприємства "Хорольська фабрика "Промінь" у зв'язку з незаконним звільненням; виплату середнього заробітку за 16 місяців - за час незаконного її усунення з посади;

та за позовом Колективного підприємства "Хорольська фабрика "Промінь" до ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Колективного підприємства "Хорольська фабрика "Промінь" про поновлення на роботі.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 25 грудня 2007 року вона була обрана директором Колективного підприємства "Хорольська фабрика "Промінь" строком на 5 років. Проте, 12 грудня 2011 року на підприємстві проведені збори співвласників, на яких було прийнято рішення про звільнення її з посади директора.

Вважає вказане рішення незаконним, оскільки для її звільнення не було передбачених КЗпП України підстав і такі в рішенні про звільнення не наведені. Просила поновити строк на її звернення до суду з даним позовом. Поновити її на посаді директора Колективного підприємства "Хорольська фабрика "Промінь". Рішення зборів від 12 грудня 2011 року, в частині її звільнення з посади директора визнати незаконним /а. с. 2 т.1/.

У серпні 2012 року ОСОБА_3 подала до суду уточнену позовну заяву, в якій, окрім Колективного підприємства "Хорольська фабрика "Промінь" зазначила на стороні відповідача третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: Державного реєстратора Хорольської державної адміністрації Полтавської області та ОСОБА_5

Уточнивши свої позовні вимоги, позивачка, окрім вищезазначених вимог, просила суд скасувати та визнати незаконним рішення, оформлене протоколом №1 Загальних зборів співвласників Колективного підприємства "Хорольська фабрика "Промінь" від 12 грудня 2011 року про обрання (згідно п. 7.2 Статуту підприємства) на посаду директора підприємства (Голови ради підприємства) строком на 5 років ОСОБА_5 /а. с. 31-35 т. 1/.

У листопаді 2012 року ОСОБА_3 звернулася до суду з письмовим клопотанням про уточнення позовних вимог, в якому просила вважати її позовними вимогами лише ті, що викладені нею в первинній позовній заяві від 16 липня 2012 року /а. с. 105 т. 1/.

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 24 грудня 2012 року позовну заяву ОСОБА_3, подану нею до суду 09 серпня 2012 року, залишено без розгляду відповідно до п.5 ч.1 ст. 207 ЦПК України /а. с. 108 т. 1/.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 26 лютого 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 11 квітня 2013 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Колективного підприємства "Хорольська фабрика "Промінь" про поновлення строку розгляду позовної заяви, поновлення на посаді директора КП "Хорольська фабрика "Промінь" та визнання незаконним рішення зборів від 12 грудня 2011 року, в частині її звільнення з посади директора - відмовлено / а.с. 213-221, 258-264 т.1/.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 серпня 2013 року рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 26 лютого 2013 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 11 квітня 2013 року - скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції /а. с. 303-304 т.1/.

19 вересня 2013 року ОСОБА_3 подала до суду заяву про доповнення підстав позову та збільшення позовних вимог, в якій, з урахуванням клопотання про уточнення позовних вимог від 25 вересня 2013 року, окрім вищезазначених вимог, просила: визнати наказ про переведення її на іншу посаду за підписом ОСОБА_5 - незаконним та скасувати його; скасувати наказ №1 від 05 липня 2012 року про призначення на посаду директора Колективного підприємства «Хорольська фабрика «Промінь» ОСОБА_5; виплатити їй зар-плату за 12 місяців, починаючи з місяця незаконного її усунення з посади (з серпня 2012 року по серпень 2013 року включно) в сумі 17 659 грн. / а. с. 6-7; 13 т.2/.

У жовтні 2013 року відповідач - Колективне підприємство «Хорольська фабрика «Промінь» в свою чергу звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, в якому просило визнати недійсним контракт (трудовий договір) від 16 листопада 2011 року, укладений між КП «Хорольська фабрика «Промінь» та ОСОБА_3 /а. с. 82-83 т. 2/.

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2013 ро- ку зазначені позовні заяви - об"єднані в одне провадження /а.с. 104-105 т.2/.

У грудні 2013 року представник позивачка ОСОБА_3 уточнила останню викла-дену вище позовну вимогу. А саме, просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за 16 місяців, починаючи з місяця незаконного її усунення з посади (з серпня 2012 року по грудень 2013 року включно) у сумі 23 318 грн. 08 коп. /а.с.144-145 т.2/.

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 20 січня 2014 року клопотання ОСОБА_3 про збільшення позовних вимог - задоволено. Ухвалено позовні вимоги вважати наступними: поновити позивачку на посаді директора КП "Хорольська фабрика "Промінь"; визнати наказ про її переведення на іншу посаду за підписом ОСОБА_5 - незаконним та скасувати його; скасувати наказ №1 від 05 липня 2012 року про при-значення на посаду директора КП «Хорольська фабрика "Промінь" ОСОБА_5; виплатити позивачці середній заробіток за 16 місяців, починаючи з місяця незаконного її усунення з посади (з серпня 2012 року по грудень 2013 року включно) в сумі 23 318 грн. 08 коп. /а. с. 160-162 т. 2/.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 22 січня 2014 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 21 березня 2014 року та ухвали від 15 жовтня 2014 року про виправлення описок в рішенні, - позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано незаконним звільнення ОСОБА_3 з посади директора КП "Хорольська фабрика "Промінь" на підставі наказу директора КП "Хорольська фабрика "Промінь" ОСОБА_5 №2/2 від 09 серпня 2012 року про переміщення ОСОБА_3.

Визнано незаконним наказ №2/2 директора Колективного підприємства "Хорольська фабрика "Промінь" від 09 серпня 2012 року про переміщення ОСОБА_3 з посади директора КП "Хорольська фабрика "Промінь" на іншу посаду, а саме на посаду начальника цеху по виробництву товарів народного споживання КП "Хорольська фабрика "Промінь". В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 - відмовлено за безпідставністю.

Позов КП "Хорольська фабрика "Промінь" до ОСОБА_3 про визнання недійсним правочину - задоволено. Визнано незаконним, недійсним контракт (трудовий договір) від 16 листопада 2011 року, укладений між КП "Хорольська фабрика "Промінь" та ОСОБА_3 /а.с. 167-171; 220-221 т. 2; а.с. 115-116 т. 3/.

Додатковим рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 27 жовт- ня 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 щодо поновлення її на посаді директора КП "Хорольська фабрика "Промінь", визнання незаконним рішення, оформленого протоколом зборів учасників відповідача від 12 грудня 2011 року про звільнення ОСОБА_3, а також щодо позовної вимоги про скасування наказу № 1 від 05 липня 2012 року про призначення ОСОБА_5 директором - відмовлено /а. с. 131-133 т. 3/.

Додатковим рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 26 лис-топада 2014 року у задоволенні збільшених позовних вимог ОСОБА_3 щодо виплати їй середнього заробітку за 16 місяців, а саме, із серпня 2012 року по грудень 2013 року включно - відмовлено у зв'язку з безпідставністю /а.с. 155-157 т. 3/.

Не погодившись з основним рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 22 січня 2014 року, сторони оскаржили його в апеляційному порядку.

Позивач ОСОБА_3 в своїй апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з"ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповід-ність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального та процесуального права, незастосування судом до спірних правовідносин положень ст. 235 КПпП України, які слід було застосувати, - просила скасувати рішення суду в частині вирішення позову КП "Хорольська фабрика "Промінь", відмовивши останньому у задоволенні його позовної ви-моги про визнання трудового договору (контракту), укладеного між сторонами недійсним;

задовольнити її позовні вимоги щодо поновлення на роботі в зв"язку з незаконним звільненням та зобов"язати КП "Хорольська фабрика "Промінь" виплатити їй середній заробіток за 16 місяців починаючи з місяця її усунення з посади (з серпня 2012 року по грудень 2013 року включно) в сумі 23 318 грн. Оскільки Статут відповідача не передбачає на підприємстві наявності двох директорів одночасно, просила також скасувати наказ №1 від 05 липня 2012 року про призначення на посаду директора КП "Хорольська фабрика "Промінь" ОСОБА_5 /а. с. 177-178; 243-247 т. 2/.

В свою чергу, Колективне підприємство "Хорольська фабрика "Промінь" в своїй апеляційній скарзі зазначаючи, що рішення суду першої інстанції в частині визнання звільнення ОСОБА_3 незаконним та визнання незаконним наказу №2/2 від 09 серпня 2012 року про її переміщення з посади директора на посаду начальника цеху вважає незаконним, оскільки первісний позов мав вимогу щодо поновлення на роботі та був поданий 16 липня 2012 року, в той час як наказ про переміщення був виданий пізніше поданого позову, а саме 09 серпня 2012 року.

Також вказувало, що позивачка заявою від 19 вересня 2013 року /а. с. 6 т. 2/ та доповненням до цієї заяви про збільшення вимоги виплати заробітної плати від 24 грудня 2013 року фактично ввела нові позовні вимоги /новий предмет/ і додаткові підстави позову, а саме: визнати наказ про переміщення незаконним; скасувати наказ № 1 від 05 липня 2012 року про призначення ОСОБА_5 на посаду директора, які не були предметом судо- вого розгляду за первісним позовом.

Вважає, що доповнюючи позов додатковими предметами та підставами позову, позивачка вийшла за межі своїх прав; а суд, розглянувши ці вимоги, вийшов за предмет та підстави позову при їх розгляді. З наведених підстав, просило, рішення суду першої інстанції в частині визнання наказу про переведення на іншу посаду №2/2 від 09 серпня 2012 року - скасувати /а.с. 205-206 т.2/.

В уточненій апеляційній скарзі КП "Хорольська фабрика "Промінь" просило змінити оскаржуване ним судове рішення в частині визнання наказу про переведення на іншу посаду №2/2 від 09 серпня 2012 року, як підстави для звільнення, так і визнання його незаконним. Викласти другий абзац резолютивної частини рішення в такій редакції: «Визнати незаконним звільнення ОСОБА_3 з посади директора КП "Хорольська фабрика "Промінь". Третій абзац резолютивної частини рішення виключити /а.с. 249 т. 2/.

Окрім того, позивач ОСОБА_3 оскаржила також в апеляційному порядку додаткові рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2014 ро- ку та від 26 листопада 2014 року.

В апеляційних скаргах, вказуючи на неповне з"ясування місцевим судом обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування судом норм проце-суального права, просила скасувати оскаржувані нею додаткові рішення, ухвалені судом першої інстанції у даній справі та постановити нове рішення про задоволення її позовних вимог у повному обсязі /а. с. 164-165; 169 т. 3/.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстан-ції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_3 підлягають до часткового задоволення; апеляційна скарга КП "Хорольська фабрика "Промінь" - задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно п. п. 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За нормами ч. 3 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов"язковою підставою для скасування рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач - КП "Хорольська фабрика "Промінь" має організаційно-правову форму - колективне підприємство і діє на підставі Статуту, що підтверджується наявними у справі доказами, зокрема, копією довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) та копією Статуту Колективного підприємства "Хорольська фабрика "Промінь", затвердженого загальними зборами співвласників КП "Хорольська фабрика "Промінь" № 2 від 27 липня 1994 року та зареєстрованого виконавчим комітетом Хорольської районної ради народних депутатів, рішенням від 18 жовтня 1994 року /а.с. 6-25; 170 т.1/.

Згідно положень, наведених в пунктах 7.2, 7.3 Статуту КП "Хорольська фабрика "Промінь" визначено, що Вищим органом управління є загальні збори співвласників підприємства. На загальних зборах відкритим або таємним голосуванням обирається Рада Підприємства, ревізійна комісія і голова Ради /директор Підприємства/ строком на 5 років. Рішення на загальних зборах приймаються простою більшістю голосів, відкритим або таємним голосуванням і оформляються протоколом. Загальні збори правомочні приймати рішення, якщо на них присутні не менше як 2/3 співвласників підприємства.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 в частині її вимог щодо визнання незаконним рішення загальних зборів співвласників Колективного підприємства "Хорольська фабрика "Промінь" від 12 грудня 2011 року, оформленого додатком до протоколу №1, в частині звільнення ОСОБА_3 з посади директора Колективного підприємства "Хорольська фабрика "Промінь", місцевий суд виходив з того, що вказане рішення не порушує прав позивачки, оскільки до серпня 2012 року вона була директором підприємства - відповідача, безперервно з 2002 року виконувала свої обов"язки у якості директора, до серпня 2012 року отримувала заробітну плату, як директор підприємства - відповідача, тобто відкрито виконувала обов"язки директора підприємства. Існування самого рішення відповідача від 12 грудня 2011 року, за висновком суду, не створювало порушення прав позивачки.

З таким висновком суду погодитись не можна з огляду на наступне.

За вимогами ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. При ухваленні рішення суд зобов"язаний з"ясувати питання, зокрема, щодо:наявностіобставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов"язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, 27 лютого 2002 року ОСОБА_3 було обрано директором Колективного підприємства "Хорольська фабрика "Промінь", що підтверджується, зокрема, копією трудової книжки позивачки, в якій за №16 зроблено відповідний запис на підставі наказу № 5 від 27 лютого 2002 року/а.с. 26 т.1/.

З протоколу загальних зборів Колективного підприємства "Хорольська фабрика "Промінь" від 25 грудня 2007 року вбачається, що ОСОБА_3 продовжено строк перебування на посаді на наступні п'ять років /а.с. 190-191 т.1/.

Таким чином, позивачка мала право обіймати посаду директора КП "Хорольська фабрика "Промінь" до 25 грудня 2012 року. Укладений з нею трудовий договір до закінчення зазначеного терміну міг бути припинений з підстав, передбачених чинним законодавством.

За нормами ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Підстави припинення трудового договору визначені статтею 36 КЗпП України.

В той же час, як вбачається зі змісту наявної в матеріалах справи копії Додатку до протоколу №1 загальних зборів співвласників Колективного підприємства "Хорольська фабрика "Промінь" від 12 грудня 2011 року, ОСОБА_3 було звільнено з посади директора рішенням загальних зборів співвласників КП "Хорольська фабрика "Промінь" від 12 грудня 2011 року без зазначення жодної з передбачених чинним законодавством підстав для дострокового припинення трудового договору з позивачем /а. с. 4 т. 1/.

При цьому, посилання на обрання директором підприємства іншої особи не є підставою за нормами трудового законовства для звільнення з цієї посади ОСОБА_3

Разом з тим, при вирішенні спору в цій частині, місцевий суд не врахував роз"яснення, надані в п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», де зазначено, що суд не вправі визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов"язував звільнення.

Не враховані місцевим судом при вирішенні зазначених позовних вимог також і вис-новки та мотиви, наведені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивіль-них і кримінальних справ від 21 серпня 2013 року, які, згідно ч. 4 ст. 338 ЦПК України, є обов"язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

За наведених обставин, висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 в частині визнання незаконним рішення, оформ-леного протоколом зборів учасників відповідача від 12 грудня 2011 року про її звільнення - є помилковим, а тому постановлене з цього питання місцевим судом додаткове рішення від 27 жовтня 2014 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних ОСОБА_3 та визнання незаконним рішення, оформленого додатком до протоколу №1 співвласників КП "Хорольська фабрика "Промінь" від 12 грудня 2011 року в частині звільнення ОСОБА_3 з посади директора даного підприємства.

За нормами ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Враховуючи, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження вручення позивачці копії оскаржуваного нею рішення загальних зборів, колегія суддів приходить до висновку про поважність причин пропуску позивачкою, передбаченого законом строку на звернення до суду та наявності підстав для його поновлення згідно ст. 234 КЗпП України.

Разом з тим, оскільки на момент вирішення даного спору, строк дії укладеного Колективним підприємством "Хорольська фабрика "Промінь" з ОСОБА_3 трудового договору закінчився 25 грудня 2012 року - відсутні підстави для поновлення останньої на посаді директора вказаного підприємства.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для застосування при вирішенні цієї частини позовних вимог ст. 39-1 КЗпП України та визнання трудового договору таким, що укладений сторонами на невизначений строк.

Також судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що дирек-тором КП "Хорольська фабрика "Промінь" ОСОБА_5 09 серпня 2012 року видано наказ за №2/2 про переміщення ОСОБА_3 з посади директора даного підприємства на посаду, яку вона займала до обрання її директором, а саме, начальника цеху по виробництву товарів народного споживання КП "Хорольська фабрика "Промінь" /а. с. 18 т. 2/.

В той же час, за змістом ч. ч. 1, 2, 3 ст. 32 КЗпП України, переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я.

У зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встанов-лення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найме-нування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Згідно норм ч. 1 ст. 33 КЗпП України, тимчасове переведення працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, допускається лише за його згодою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуваний позивачкою наказ від 09 серпня 12 року № 2/2 про її переміщення на іншу посаду видано директором КП "Хорольська фабрика "Промінь" ОСОБА_5 без дотримання вище-наведених норм КЗпП України, оскільки ОСОБА_3 фактично було переведено на іншу посаду в період дії трудового договору, без передбачених законом щодо цього підстав, без попередження та отримання на це її згоди, до того ж під час тимчасової непрацездатності позивачки, зважаючи на те, що остання перебувала у вказаний період на лікуванні /а.с. 35-36 т. 2/.

Таким чином, правильним є висновок суду щодо визнання даного наказу відповідача незаконним. В той же час, колегія суддів звертає увагу на невідповідність висновків місцевого суду про визнання незаконним звільнення ОСОБА_3 з посади директора КП "Хорольська фабрика "Промінь" на підставі вказаного наказу директора КП "Хорольська фабрика "Промінь" ОСОБА_5 №2/2 від 09 серпня 2012 року про переміщення ОСОБА_3 на посаду, яку вона займала до обрання її директором, а саме, начальника цеху по виробництву товарів народного споживання КП "Хорольська фабрика "Промінь", оскільки переміщення, як встановлено в ході розгляду справи - фактично переведення позивачки, не є припиненням трудового договору, з огляду на підстави, передбачені ст. 36 КЗпП України.

До того ж, такі позовні вимоги не заявлялись стороною позивача, а тому висновок суду в цій частині суперечить нормам ч. 1 ст. 11 ЦПК України, згідно яких суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За наведених обставин, рішення суду першої інстанції в цій частині належить змінити, визнавши незаконним переміщення ОСОБА_3 з посади директора КП "Хорольська фабрика "Промінь" на посаду начальника цеху по виробництву товарів народного споживання КП "Хорольська фабрика "Промінь" на підставі наказу директора КП "Хорольська фабрика "Промінь" ОСОБА_5 №2/2 від 09 серпня 2012 року.

Зважаючи на незаконне переведення ОСОБА_3 на іншу роботу, остання відповідно до положень ч. 1 ст. 235 КЗпП України фактично мала права на поновлення її на посаді директора КП "Хорольська фабрика "Промінь" в межах п"ятирічного строку, на який вона була обрана, тобто до 25 грудня 2012 року. Однак, оскільки, як зазначалось вище, на час вирішення даного спору, строк дії укладеного КП "Хорольська фабрика "Промінь" з позивачкою трудового договору закінчився - відсутні підстави для поновлення її на посаді директора вказаного підприємства. В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України частково обґрунтованими є позовні вимоги ОСОБА_3 в частині стягнення на її користь з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з 01 серпня 2012 року до закінчення строку її повноважень, тобто до 25 грудня 2012 року включно.

Виходячи з наведеного додаткове рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 26 листопада 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 щодо виплати їй середнього заробітку за 16 місяців, а саме, із серпня 2012 року по грудень 2013 року включно - підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення її позовних вимог в цій частині.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» з наступними змінами, з Колективного підприємства "Хорольська фабрика "Промінь" на користь ОСОБА_3 належить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 01 серпня 2012 року по 25 грудня 2012 року включно в розмірі 7214 грн. 28 коп. /з розрахунку 1500 грн. х 4 місяці + (1500 грн. : 21 день х 17 днів) /, без урахування сплати податків та обов"язкових платежів.

Колегія суддів не знаходить обґрунтованими доводи апеляційної скарги КП "Хорольська фабрика "Промінь" про те, що доповненням та збільшенням позовних вимог, позивачка вийшла за межі своїх прав; а суд, розглянувши ці вимоги, вийшов за предмет та підстави позову при їх розгляді.

Як зазначалось вище, після скасування ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 серпня 2013 року рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 26 лютого 2013 року та ухвали апеляційного суду Полтавської області від 11 квітня 2013 року, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. До початку розгляду судом першої інстанції справи по суті, позивачка, скориставшись своїми процесуальними правами, збільшила позовні вимоги та шляхом подання письмової заяви доповнила предмет та підстави позову, що зокрема не суперечить положенням ч. 2 ст. 31 ЦПК України. За наведених обставин, при розгляді збіль-шених її позовних вимог, місцевим судом не було порушено норми процесуального права.

Також колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг ОСОБА_3 щодо оскарження рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 22 січ- ня 2014 року в частині визнання незаконним, недійсним контракту (трудового договору) від 16 листопада 2011 року, укладеного між КП "Хорольська фабрика "Промінь" та ОСОБА_3, а також додаткового рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2014 року в частині вімови у задоволенні її позовної вимоги щодо скасування наказу №1 від 05 липня 2012 року про призначення ОСОБА_5 директором КП "Хорольська фабрика "Промінь".

Так, місцевий суд при вирішенні зазначених позовних вимог вірно виходив з того, що контракт з позивачкою від 16 листопада 2011 року був укладений в період дії трудового договору, укладеного між підприємством та ОСОБА_3 25 грудня 2007 року, який діяв до 25 грудня 2012 року, та за яким ОСОБА_3 працювала на посаді директора КП "Хорольська фабрика "Промінь". Окрім того, контракт від 16 листопада 2011 року був укладений на підставі рішення зборів трудового колективу КП "Хорольська фабрика "Промінь", в той час, як п. 7.2 Статуту "Хорольська фабрика "Промінь" визначено Вищим органом управління загальні збори співвласників підприємства до повноважень яких віднесено в тому числі і обрання директора підприємства.

Відмовляючи у скасуванні наказу №1 від 05 липня 2012 року про призначення ОСОБА_5 директором КП "Хорольська фабрика "Промінь", суд правомірно керувався нормами ч. 3 ст. 61 ЦПК України, враховуючи, що законність обрання ОСОБА_5 директором КП "Хорольська фабрика "Промінь" встановлено рішенням Хорольського районного суду Полтавської області по справі № 1628/1152/12, яке набрало законної сили на час видачі ним оспорюваного наказу та було чинним на момент вирішення даного спору.

З урахуванням викладеного, підстави для скасування судових рішень в частині вирішення вищезазначених позовних вимог - відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягти понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 220 грн. 40 коп. /а.с. 1 т. 1/.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п.п. 3, 4 ч.1 ст. 309, ст. ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 22 січня 2014 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 21 березня 2014 року про виправлення описки, в частині визнання незаконним звільнення ОСОБА_3 з посади директора Колективного підприємства "Хорольська фабрика "Промінь" на підставі наказу директора КП "Хорольська фабрика "Промінь" ОСОБА_5 №2/2 від 09 серпня 2012 року про переміщення ОСОБА_3 - змінити.

Визнати незаконним переміщення ОСОБА_3 з посади директора КП "Хорольська фабрика "Промінь" на посаду начальника цеху по виробництву товарів народного споживання КП "Хорольська фабрика "Промінь" на підставі наказу директора КП "Хорольська фабрика "Промінь" ОСОБА_5 №2/2 від 09 серпня 2012 року про переміщення.

Додаткове рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 щодо визнання незаконним рішення, оформленого протоколом зборів учасників відповідача від 12 грудня 2011 року про звільнення ОСОБА_3 - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_3 в цій частині задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_3 строк звернення до суду з позовом про визнання незаконним її звільнення.

Визнати незаконним рішення загальних зборів співвласників Колективного підприємства "Хорольська фабрика "Промінь" від 12 грудня 2011 року в частині звільнення ОСОБА_3 з посади директора Колективного підприємства "Хорольська фабрика "Промінь".

Додаткове рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 26 листо-пада 2014 року в частині відмови у задоволенні збільшених позовних вимог ОСОБА_3 щодо виплати їй середнього заробітку за 16 місяців, а саме, із серпня 2012 року по грудень 2013 року включно - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_3 в цій частині задовольнити частково.

Стягнути з Колективного підприємства "Хорольська фабрика "Промінь" на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 01 серпня 2012 року по 25 грудня 2012 року включно в розмірі 7214 грн. 28 коп. /без урахування сплати податків та обов»язкових платежів/.

В іншій частині судові рішення Хорольського районного суду Полтавської області - залишити без змін.

Апеляційну скаргу Колективного підприємства "Хорольська фабрика "Промінь" - відхилити.

Стягнути з Колективного підприємства "Хорольська фабрика "Промінь" на користь ОСОБА_3 у відшкодування сплаченого нею судового збору 220 грн. 40 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: