Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2061/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Панфілова А. В.
Доповідач Єгорова С. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

20.08.2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Єгорової С.М.

суддів: Дуковського О.Л., Карпенка О.Л.

із секретарем Лазаренко-Шаповаловою В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Кіровограді до ОСОБА_2 про стягнення зайво виплачених коштів, за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Кіровограді на рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 13 липня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Кіровограді (далі: Відділення Фонду) звернулось до суду з вказаним позовом, в якому ставило питання про стягнення з ОСОБА_2 зайво виплачених коштів в сумі 88160,11 грн. В обґрунтування позову зазначало, що Відкрите акціонерне товариство «Кіровоградський ливарний завод» 11.06.2001 року передало до Відділення Фонду справу ОСОБА_2 для подальшого продовження страхових виплат. Дана справа містила довідку на 06.06.2001 року, видану ВАТ «Кіровоградський ливарний завод» про розмір втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу та інших страхових виплат на дату передачі особової справи потерпілого. Згідно вказаної довідки сума відшкодування втраченого заробітку потерпілого ОСОБА_2 становить 60,14 грн., тому Відділенням Фонду постановою №56 від 15.06.2001р. було продовжено раніше призначену страхову виплату у розмірі 60,14 грн., з подальшим перерахуванням у відповідності до ч.2 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (№1105).

Рішенням Ленінського районного суду М.Кіровограда від 03.04.2009 року за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 до ВАТ «Кіровоградський ливарний завод» та Відділення Фонду про визначення розміру відшкодування шкоди та зобов'язання вчинити певні дії, частково задоволено позов та встановлено, що розмір втраченого заробітку ОСОБА_2 внаслідок нещасного випадку на виробництві складає 250,31 станом на 01.04.2001 р. Згідно вказаного рішення, Відділенням Фонду здійснено перерахунок страхових виплат ОСОБА_2: призначено доплату за період з 01.04.2001 по 01.05.2009 р. в розмірі 37230,29 грн. згідно постанови № 1109/56/56/20 від 06.05.2009 р. та призначено перераховану щомісячну страхову виплату з 01.03.2009 р. року в розмірі 856,74 грн. згідно постанови № 1109/56/56/19 від 06.05.2009 року.

Відділенням Фонду 20.01.2014 року отримано копію окремої постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07.11.2013 року про виявлення під час розгляду кримінальної справи 1111/3190/12 порушень закону та вжиття заходів по зупиненню, перерахунку незаконно отриманих коштів та у разі необхідності їх регресивного стягнення.

За заявою Відділення Фонду 23.01.2014 року отримано копію вироку Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07.11.2013 року у кримінальній справі №1111/3190/12 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.366 КК України, яким встановлено, що документи, а саме: копія акта про нещасний випадок на виробництві, що стався 27.05.1993 року з ОСОБА_2, на підставі яких Ленінським районним і судом прийнято рішення від 03.04.2009 року у цивільній справі № 2-1322/2009 та на підставі яких відділенням Фонду 06.05.2009 р. здійснювався перерахунок страхових виплат потерпілому ОСОБА_2, є підробленими.

Враховуючи висновок судово-почеркознавчої експертизи НДЕКЦ при УМВС України в Кіровоградській області від 07.05.2010 року № 1694/02, вироком у вищевказаній кримінальній справі встановлено, що копія Акту Н-1 про нещасний випадок на виробництві, що стався з ОСОБА_2, а саме, записи в пункті 15.2. є підробленими (сторінка 52-53 вироку) саме в тих пунктах, де зазначаються суми виплат по тимчасовій непрацездатності.

Тобто, ОСОБА_2 подав до суду в якості доказу, як підтвердження своїх позовних вимог, підроблений Акт Н-1, був присутній в судовому засіданні та підтримував позов у повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позові, чим ввів суд в оману, що стало причиною прийняття судом незаконного рішення, так як рішення було обґрунтоване на підроблених документах.

Відповідно до ст. 361 Цивільного процесуального кодексу України Відділенням Фонду подано заяву про перегляд рішення Ленінського районного суду від 03.04.2009 року у справі № 2-1322/09 у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Рішенням Ленінського районного суду від 11.07.2014 року у справі № 2-1322/09 в задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 до ВАТ «Кіровоградський ливарний завод» та Відділення Фонду про визначення розміру відшкодування шкоди та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

Відділення Фонду проведено розрахунок зайво виплачених коштів потерпілому ОСОБА_2, згідно якого сума переплати становить 88160,11 гри., з них: доплата за період з 01.04.2001 по 01.05.2009 р. - 37230,29 грн.; сума зайво перерахованих коштів за період з 01.05.2009 р. по 31.12.2013 р. - 52692,06грн.; сума недоплачених коштів індексації щомісячної страхової виплати - 1762, 24 грн.

Посилаючись на те, що вказані кошти були отримані ОСОБА_2 на підставі підроблених документів, Відділення Фонду просило стягнути їх на його користь.

Рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 13 липня 2015 року у завдоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Відділення Фонду просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального й процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідач та його представник подали письмове заперечення проти доводів апеляційної скарги, просили рішення суду залищити без змін, оскільки в кримінальній справі відповідач давав пояснення як свідок, вирок відносно нього не виносився, матеріали кримінальної справи не містять інформації щодо його незаконних дій.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення представників Відділення Фонду, які підтримали доводи апеляційної скарги, відповідача та його представника, які заперечували проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог через їх безпідставність і необгрунтованість, виходив із того, що ні вироком суду від 7 листопада 2013 року, ні будь-якими іншими доказами не встановлено факт надання ОСОБА_2 неправдивих відомостей, які стали підставою для перерахунку раніше призначених страхових виплат за період з 1 квітня 2001 року до 1 травня 2009 року та зайво перерахованих грошових коштів за період з 1 травня 2009 року до 31 грудня 2013 року, не доведено факт недобросовісності з боку набувача, не заявлявся позов про відшкодування цих збитків до осіб, які притягувались до кримінальної відповідальності за підроблення документів.

Проте погодитись із таким висновком суду першої інстанції не можна, тому що суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом установлено, що ВАТ «Кіровоградський ливарний завод» 11.06.2001 року передало до Відділення Фонду справу ОСОБА_2 для подальшого продовження страхових виплат. Дана справа містила довідку на 06.06.2001 року, видану ВАТ «Кіровоградський ливарний завод» про розмір втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу та інших страхових виплат на дату передачі особової справи потерпілого. Згідно вказаної довідки сума відшкодування втраченого заробітку потерпілого ОСОБА_2 становила 60,14 грн., тому постановою Відділення Фонду № 56 від 15.06.2001р. було продовжено раніше призначену страхову виплату у розмірі 60,14 грн., з подальшим перерахуванням у відповідності до ч.2 ст. 29 Закону № 1105.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.04.2009 року за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 до ВАТ «Кіровоградський ливарний завод» та Відділення Фонду про визначення розміру відшкодування шкоди та зобов'язання вчинити певні дії, частково задоволено позов та встановлено, що розмір втраченого заробітку ОСОБА_2 внаслідок нещасного випадку на виробництві складає 250,31 станом на 01.04.2001 р.

Згідно вказаного рішення, Відділенням Фонду здійснено перерахунок страхових виплат ОСОБА_2: призначено доплату за період з 01.04.2001 по 01.05.2009 р. в розмірі 37230,29 грн. згідно постанови № 1109/56/56/20 від 06.05.2009 р. та призначено перераховану щомісячну страхову виплату з 01.03.2009 р. року в розмірі 856,74 грн. згідно постанови № 1109/56/56/19 від 06.05.2009 року.

Відділенням Фонду 20.01.2014 року отримано копію окремої постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07.11.2013 року про виявлення під час розгляду кримінальної справи 1111/3190/12 порушень закону та вжиття заходів по зупиненню, перерахунку незаконно отриманих коштів та у разі необхідності їх регресивного стягнення (а. с. 6-11).

За заявою відділення Фонду 23.01.2014 року отримано копію вироку Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07.11.2013 року у кримінальній справі №1111/3190/12 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.366 КК України (а. с. 12-29).

Вказаним вироком суду встановлено, що документи, на підставі яких Ленінським районним судом прийнято рішення від 03.04.2009 року у цивільній справі № 2-1322/2009 та Відділенням Фонду 06.05.2009 р. здійснювався перерахунок страхових виплат потерпілому ОСОБА_2, а саме: копія акта про нещасний випадок на виробництві, що стався 27.05.1993 року з ОСОБА_2, є підробленими.

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні , що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи.

Згідно окремої постанови та на підставі статті 38 Закону № 1105 ОСОБА_2 припинено щомісячні страхові виплати у збільшеному розмірі, що призначені на підставі документів, які містять неправдиві відомості (постанова відділення Фонду від 21.01.2014 р. № 1109/56/56/51) та продовжено раніше призначену щомісячну страхову виплату з 01.01.2014 р. в розмірі, що відповідав довідці, переданій зі справою ВАТ «Кіровоградський ливарний завод» (постанова Відділення Фонду від 21.01.2014 р. № 1109/56/56/52).

Після перегляду в порядку ст. 361 ЦПК України та скасування рішення Ленінського районного суду від 03.04.2009 року у справі № 2-1322/09 у зв'язку з нововиявленими обставинами, рішенням Ленінського районного суду від 11.07.2014 року в задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 до ВАТ «Кіровоградський ливарний завод» та Відділення Фонду про визначення розміру відшкодування шкоди та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено (а. с. 36-40).

Відповідно до ст. 1 Закону України від 23 вересня 1999 року «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (Закону № 1105) одним із завдань Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України є відшкодування шкоди, пов'язаної з втратою застрахованими особами заробітної плати або відповідної її частини під час виконання трудових обов'язків, надання їм соціальних послуг у зв'язку з ушкодженням здоров'я, а також у разі їх смерті здійснення страхових виплат непрацездатним членам їх сімей.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 38 цього Закону, страхові виплати і надання соціальних послуг може бути припинено, якщо з'ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку.

Статтею 40 Закону № 1105 передбачено, що суми, одержані в рахунок страхових виплат потерпілим або особою, яка має право на ці виплати, можуть бути утримані Фондом соціального страхування від нещасних випадків, якщо рішення про їх виплату прийнято на підставі підроблених документів або подано свідомо неправдиві відомості, а також якщо допущено помилку, яка впливає на суму страхових виплат.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно.

Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (ч. 1 ст. 1215 ЦК України).

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року № 6-91цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Проте суд першої інстанції, зазначивши, що враховуючи положення, зокрема, ст. 38 Закону № 1105, доказуванню підлягає факт надання застрахованою особою неправдивих відомостей, які стали підставою для виплат, не врахував, що ст. ст. 38, 40 зазначеного Закону не обумовлюють причини подання неправдивих відомостей, особу, яка їх подала тощо, необхідним і достатнім відповідно до цих вимог є здійснення виплат на підставі підроблених документів (документів, що містять неправдиві відомості).

Отже, вказані норми не передбачають наявності добросовісності чи недобросовісності набувача, а також подання таких неправдивих відомостей саме застрахованою особою.

Відповідно до розрахунку зайво виплачених коштів ОСОБА_2, сума переплати становить 82 325 грн 02 коп., з них: доплата за період з 1 квітня 2001 року по 1 травня 2009 року 34700 грн 12 коп. та сума зайво перерахованих коштів за період з 1 травня 2009 року по 31 грудня 2013 року 47624 грн 90 коп. (а. с. 40).

Встановлено, що виплата коштів потерпілому ОСОБА_2 була проведена Відділенням не добровільно, а за рішенням суду та наявний факт підроблення документів, тому безпідставно виплачені кошти потерпілому ОСОБА_2 підлягають поверненню.

Отже, у порушення вимог ст. ст. 212 - 214 ЦК України суд першої інстанціїї зазначені вище вимоги закону не врахував, не зясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, які правовідносини сторін випливають з установлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, і дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладені обставини та вказані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що з підстав, передбачених п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України у зв"язку із задоволенням позовних вимог Відділення Фонду, яке звільнено від сплати судового збору, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313,314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Кіровограді задовільнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 липня 2015 року скасувати.

Позов Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Кіровограді до ОСОБА_2 про стягнення зайво виплачених коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Кіровограді 88160 грн. 11 коп. безпідставно виплачених коштів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 881 грн. 60 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з наступного дня.

Головуючий суддя

Судді: