АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1349/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 43 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_8, яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_9, треті особи: Орган опіки та піклування м. Черкаси, Управління державної міграційної служби України в Черкаській області про усунення перешкод у користуванні власністю ,-

в с т а н о в и л а :

29 вересня 2014 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_8, яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_9, треті особи: Орган опіки та піклування м. Черкаси, ВСГІРФО УМВС України в Черкаській області про усунення перешкод у користуванні власністю. Позивач ОСОБА_7 в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що на підставі договору дарування від 08 жовтня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського округу ОСОБА_10, зареєстрованого в реєстрі за № 6118, він є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується даними витягу з реєстру права власності від 01.03. 2013 року.

Позивач ОСОБА_7 вказує у позові, що з моменту отримання в дар зазначеного обєкта нерухомості, у даній квартирі зареєстрований та проживає відповідач ОСОБА_6 Крім того, разом з ним без відповідної реєстрації фактично проживають ОСОБА_8С та її малолітній син ОСОБА_9 Позивач вважає, що вказані обставини порушуються його права, оскільки він є власником вказаної квартири, проте через дії відповідачів у справі позбавлений можливості належним чином реалізувати свої права власника, оскільки не має можливості користуватися своїм майном.

Позивач ОСОБА_7 посилається на те, що відповідачі відмовляються добровільно виселятися із займаної ними квартири, він змушений звернутися до суду з даним позовом та просив усунути перешкоди у користуванні правом власності шляхом зняття з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_2 відповідача ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1; усунувши перешкоди у користуванні правом власності шляхом виселення з даної квартири ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3. Стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на його користь судові витрати.

Під час розгляду справи замінено неналежну третю особу ВСГІРФО УМВС України в Черкаській області на належну третю особу Управління державної міграційної служби України в Черкаській області.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 березня 2015 року позов задоволено частково.

Усунуто перешкоди ОСОБА_7 у здійсненні ним права користування власністю, шляхом виселення ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_3 із зняттям з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_11 подав на нього апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення прийнято з порушенням норм процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, обставини встановлені неправильно, так як за обставинами вказаної справи суд, ухвалюючи рішення без відповідача, мав би винести заочне рішення, але не зробив цього. Просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 березня 2015 року у даній цивільній справі про виселення його з квартири АДРЕСА_4 із його зняттям з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, які зявилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, районний суд повно та всебічно дослідив та оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, постановив правильне по суті і справедливе рішення.

Ухвалюючи дане рішення, та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7 в частині усунення перешкоди у здійсненні ним права користування власністю шляхом виселення ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_3 із зняттям з реєстраційного обліку за вказаною адресою, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог, оскільки, зясувавши обставини справи, та дослідивши докази, дійшов висновку, що порушені права позивача підлягають захисту.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважаючи дані висновки обґрунтованими, такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції згідно даних договору дарування від 08 жовтня 2012 року ОСОБА_12 подарувала квартиру, а ОСОБА_7 прийняв у дар двокімнатну квартиру № 99, що знаходиться по вул. Петровського у будинку № 163 в м. Черкаси, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського округу ОСОБА_10, зареєстрованого в реєстрі за № 6118.

Отже, позивач ОСОБА_7 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується даними витягу КП «ЧООБТІ» від 24 жовтня 2012 року про державну реєстрацію прав та даними витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01 березня 2013 року, даними технічного паспорту на вказану квартиру.

Згідно даних довідки КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради від 30 вересня 2014 року № 2045 у спірній квартирі АДРЕСА_5 зареєстрована 1 особа, а саме : ОСОБА_6

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Глава 28 ЦК України визначає житло обєктом права приватної власності

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 зареєстрований в спірній квартирі колишнім власником квартири - ОСОБА_12 та з того часу проживає в цій квартирі.

Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обовязків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сімї колишнього власника у випадку зміни власника.

Виникнення права членів сімї власника квартири на користування квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на цю квартиру, а отже, припинення права власності на квартиру припиняє право членів його сімї на користування цією квартирою.

Виходячи із викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, усунувши позивачу ОСОБА_7 перешкоди у здійсненні ним права користування власністю, шляхом виселення відповідача ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_3 із зняттям з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено щодо відповідача ОСОБА_8 та її неповнолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки вони в даній квартирі не зареєстровані, їх проживання в даній квартирі не доведено. Сторонами рішення в цій частині не оскаржується.

Відповідач ОСОБА_6, звертаючись до суду з апеляційною скаргою, посилається лише на те, що він не був присутній у судовому засіданні під час розгляду справи, в звязку із чим, вважає апелянт, суд першої інстанції повинен був провести заочний розгляд справи. Однак, суд цього не зробив, чим вважає апелянт ОСОБА_6 допустив порушення норм процесуального права. Саме на ці обставини посилається апелянт, як на підставу скасування рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 березня 2015 року, інших доводів апеляційна скарга не містить..

Колегія суддів вважає, що дані доводи апелянта підлягають відхиленню, оскільки ч. ч. 1 та 2 ст. 224 ЦПК України визначено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Із матеріалів справи вбачається, що в судовому засіданні під час розгляду даної справи дійсно не були присутні відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_8, однак, був присутній представник відповідача ОСОБА_6 за довіреністю ОСОБА_13, який відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України має право вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа.

Згідно ч. 2 вказаної статті обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності.

Із даних змісту довіреності від 01 грудня 2014 року, виданої ОСОБА_6 на імя ОСОБА_13, не вбачається будь-яких обмежень повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії.

З огляду на викладене вбачається, що у суду першої інстанції не було підстав для проведення заочного розгляду справи, тому доводи апелянта є необґрунтованими та безпідставними.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду, яким дана належна оцінка, апеляційна скарга апелянта не містить.

Посилання апелянта, що рішення суду першої інстанції є незаконним не підтверджено доказами та не наведено підстав, визначених у ст. 309 ЦПК України, які б давали підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у справі.

Виходячи з викладеного, доводи апелянта носять субєктивний характер, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів

приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_8, яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_9, треті особи: Орган опіки та піклування м. Черкаси, Управління державної міграційної служби України в Черкаській області про усунення перешкод у користуванні власністю залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :