Справа № 463/5896/14 Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р.Р.
Провадження № 22-ц/783/3422/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Шашкіної С.А.

Суддів: Гриновця Б.М., Копняк С.М.

При секретарі: Брикайло М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» на ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 23 березня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 23 березня 2015 року зупинено провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання правочину нікчемним до вирішення кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191,ч.2 ст. 366 КК України.

Ухвалу суду оскаржило Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк». В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм процесуального права, при неповно зясованих обставинах справи. Вказує, що судом невірно застосовано положення п.4 ч.1 ст. 201 ЦПК України та приписи п. 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процессуального законодавства при розгляді справ в судах першої інстанції» №2 від 12.06.2009 року. Зазначає, що предметом досліджження по даній цивільній справі виступають не цивільно-правові наслідки дії особи, стосовно якої ухвалено вирок, а дотримання на момент укладення договору банківського вкладу письмової форми, а тому судове рішення по кримінальній справі не матиме преюдиційного значення для вирішення цього цивільного спору. Просить ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Треті особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.149,150), проте у судове засідання не зявились, відтак, колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання апеляційної скарги, представника відповідача на її заперечення, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити зважаючи на наступне.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що розгляд даної справи неможливий до розгляду кримінальної справи №463/5082/14-к за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, зокрема у заволодінні майном ОСОБА_2, шляхом зловживання своїм службовим становищем, внесенням завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів, в тому числі, повязаних із договором на вклад «Депозитний» від 08 липня 2013 року № 1230475, нікчемність якого просить визнати позивач. Крім того, оскільки у цьому кримінальному провадженні можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених ПАТ «Державний ощадний банк України» вимог щодо визнання договору нікчемним, зокрема, встановлюватимуться обставини внесення грошових коштів ОСОБА_2 як вкладу у банк з дотриманням чи не дотриманням вимог цивільного законодавства про форму та зміст документів, які підтверджують факт прийняття коштів, а також чи цей договір укладався в такій формі з метою прикриття заволодіння цими коштами потерпілого в попередній період, що впливає на кваліфікацію дій обвинувачених та доведеність їх вини у заволодінні цими коштами.

Однак, колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Вказана підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. При неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства, підставою для зупинення провадження у цивільній справі може бути лише наявність кримінальної справи на розгляді в суді

З огляду на зазначене необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв'язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України, суд має встановити, чи дійсно від наслідків розгляду кримінальної справи залежить прийняття рішення у справі, де предметом і підставою позовних вимог є визнання договору банківського вкладу нікчемним з підстав недотримання письмової форми цього договору.

При цьому дійсність чи недійсність (нікчемність) правочину визначається виключно нормами цивільного законодавства, а не вироком суду у кримінальній справі.

При розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи.

У той же час, зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що предметом розгляду вказаної кримінальної справи є з'ясування обставин заволодіння службовими особами банку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 коштами вкладників та внесення ними до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Крім того, АТ «Ощадбанк», звертаючись до суду з вказаним позовом, обґрунтовував підстави позову обставинами та доказами про те, що при укладенні договору №1230475 від 08.07.2013 року не дотримано вимог щодо письмової форми договору, грошові кошти ОСОБА_2 як вклад у банк не вносились й відповідно проценти на них банком не нараховувались, а тому договір є нікчемним в силу ч.2 ст. 1059 ЦК України.

Постановляючи ухвалу, суд належним чином не обґрунтував, у чому саме полягає тісний матеріально-правовий звязок між вказаними справами, які саме факти, встановлені у кримінальній справі, матимуть преюдиціальне значення для вирішення цивільної справи і чи є перешкоди для розгляду даної цивільної справи до ухвалення вироку у кримінальній справи та його вступу у законну силу.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, п.4 ч.2 ст. 307, 311, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» задовольнити.

Ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 23 березня 2015 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення.

Головуючий :

Судді: