АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1465/15 Справа № 175/5543/13 Головуючий у 1 й інстанції - Шабанова А.М. Доповідач - Пищида М.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого: - Пищиди М.М.,

суддів: - Глущенко Н.Г., Осіяна О.М.

при секретарі: - Яловій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року за позовом публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа: ОСОБА_9 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що 28.04.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (протоколом загальних зборів акціонерів № 3б-45 від 14.10.2009 року було замінено найменування на Публічне акціонерне товариства «Райффайзен Банк Аваль») та ОСОБА_9 укладено генеральну кредитну угоду № К-Д 014/02-40/643, в рамках якої укладено кредитний договір № К-Д 014/02-40/643/1 від 28.04.2007 року, згідно якого позивач зобов'язався надати ОСОБА_9 кредит в розмірі 180000,00 доларів США строком на 84 місяці до 25.04.2014 року, а третя особа прийняла на себе зобов'язання сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 14 відсотків річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до графіку погашення кредиту.

До даного кредитного договору було укладено дві додаткові угоди за № 014/02-40/643/1/1 від 30.12.2008 року та за № 014/02-40/643/1/2 від 27.07.2009 року.

З метою забезпечення зобов'язань, між позивачем та ОСОБА_7 28.04.2007 року було укладено Договір іпотеки № 014/02-40/1446, яким надано в іпотеку позивачу житловий будинок, загальною площею 305,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач виконав свої зобов'язання належним чином та надав ОСОБА_9 кредит в розмірі 180000,00 доларів США.

ОСОБА_9 не виконує свої вимоги за кредитним договором.

В уточненій позовній заяві позивач вказав співвідповідача ОСОБА_8 та просив звернути стягнення на іпотечне майно без зазначення власника цього майна.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа: ОСОБА_9 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процессуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28.04.2007 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_9 укладено генеральну кредитну угоду № К-Д 014/02-40/643, в рамках якої укладено кредитний договір № К-Д 014/02-40/643/1 від 28.04.2007 року, згідно якого позивач зобов'язався надати ОСОБА_9 кредит в розмірі 180 000,00 доларів США строком на 84 місяці до 25.04.2014 року, а третя особа прийняла на себе зобов'язання сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 14 відсотків річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до графіку погашення кредиту.

28.04.2007 року з метою забезпечення зобов'язань між позивачем та ОСОБА_7 було укладено договір іпотеки № 014/02-40/1446, яким надано в іпотеку позивачу житловий будинок, загальною площею 305,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 21.08.2012 року ФОП СПД ОСОБА_7 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру на підставі ст.ст.47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та призначено ліквідатора у справі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.12.2012 року у справі № 25/5005/6641/12 з житлового будинку літ. А, загальною площею 305,7 кв.м., житловою площею 102,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 було знято всі обтяження та виключено майно з Державного реєстру іпотек. Ухвала оскаржена та скасована не була.

В рамках процедури ліквідації підприємця-банкрута та на підставі Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» 27.06.2013 року, було реалізовано нерухоме майно, яке включено до ліквідаційної маси, а саме: домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ. А, загальною площею 305,7 кв.м., житловою площею 102,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується протоколом № 1 про проведення аукціону від 27.06.2013 року, Актом № 1 про передання права власності на куплене нерухоме майно від 27.06.2013 року, Свідоцтвом про придбання майна з прилюдних торгів від 17.07.2013 року, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.07.2013 року.

Результати торгів не визнані в судовому порядку не дійсними.

Згідно ч. 1, 2 ст. 49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів. Продажу підлягають всі види майна боржника, призначеного для здійснення господарської діяльності, за винятком прав і обов'язків, які не можуть бути передані іншим особам.

Положеннями ст.ст. 23, 24, 26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не передбачено необхідність отримання згоди іпотекодержателя на відчуження предмета іпотеки, що здійснюється під час ліквідаційної процедури боржника, яка здійснюється в межах справи про банкрутство.

Також приймаючи до уваги, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.12.2012 року, яка набрала чинності, було задоволено клопотання арбітражного керуючого про скасування усіх обтяжень та іпотеки з нерухомого майна, в тому числі з спірного майна, яке перебувало в іпотеці, то суд першої інстанції прийшов до висновку, що іпотека була припинена з моменту набрання чинності вище вказаної ухвали господарського суду.

Згідно правил ч. 2 ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребувано від набувача, якщо воно було продане у порядку, установленому для виконання судових рішень.

Постанова про визнання боржника банкрутом та ухвала про скасування арештів та заборон є судовими рішеннями, відповідно до ст. 4-5 ГПК України, а розділи III та VI Закону «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», якими встановлюється порядок продажу майна при виконанні ліквідатором постанови про визнання боржника банкрутом та ухвали про скасування арештів та заборон.

Тобто, спірне майно не може бути витребуване від нового власника, якщо воно було набуте в порядку виконання судового рішення. В даному випадку майно було набуте в порядку виконання судових рішень винесених в рамках справи про банкрутство, а відповідні судові рішення були долучені до матеріалів справи.

Враховуючи вище вказане суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що спірне майно не може бути витребуване від нового власника, якщо воно було набуте в порядку виконання судового рішення. В даному випадку майно було набуте в порядку виконання судових рішень в рамках справи про банкрутство, а саме постанови від 21.08.2012 року та ухвали від 18.12.2012 року, які містяться в матеріалах справи.

Іпотечне майно було реалізовано примусово в рамках справи про банкрутство, то він втрачає право на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, позивач не позбавлений можливості звернутись із позовом до належного відповідача із вимогою про стягнення заборгованості згідно кредитного договору.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, через відсутність правових підстав для можливості звернення стягнення на спірне нерухоме майно, яке належить відповідачці ОСОБА_8 на праві власності, набутої у встановленому законом порядку.

З'ясувавши в достатньому повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінки, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами до переоцінки доказів і не згоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ч.3 ст. 209, ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" - відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: