АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 9559/2015 р. Головуючий у 1 інстанції Шевчук А.В.
Доповідач Мараєва Н.Є.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.08.2015 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м.Києва в складі :
Головуючого Мараєвої Н.Є.,
Суддів Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.
При секретарі Гарматюк О.Д.
Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві
Цивільну справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_1
на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 червня 2015 р.
в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про поділ майна подружжя
Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з`явилися, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-
В с т а н о в и л а :
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04 червня 2015 р. відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить це рішення скасувати і постановити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що сторони з 24.09.1993 р. перебували у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований Комсомольським відділом ЗАГС м.Херсона, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за №658.
Заперечуючи проти позову відповідачка, зокрема, зазначала, що спільне життя з позивачем ОСОБА_1 не склалося, а тому, за рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 21.11.2014 року шлюб між сторонами розірвано.

Згідно ст.60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу) і вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 та придбана на підставі договору купівлі-продажу від 08.06.2011 р.
З матеріалів справи також вбачається, що при укладенні договору купівлі-продажу відповідно до п.11 нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 08.06.2011 р., покупець ОСОБА_2 довела до відома продавця, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі та укладення цього договору відбувається за згодою чоловіка.

У матеріалах справи на а.с.70 міститься нотаріально посвідчена згода ОСОБА_1 , у тексті якої зазначено, що купівля квартири буде здійснена за кошти, які є особистою приватною власністю відповідачки ОСОБА_2 , і що ці кошти не внесені до сімейного бюджету і не є спільною сумісною власністю подружжя.
Вказана згода підписана позивачем ОСОБА_1 , цей підпис засвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу, 16.05.2011 р. за реєстром №734, що квартира купується за особисті кошти дружини.
Згідно п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Так, аналізуючи вказаний документ, суд першої інстанції, дійшов висновку, що зтексту нотаріально посвідченого 16.05.2011 р. за реєстровим №734 документу вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно стверджує, що купівлю будь-якої квартири в м. Києві буде здійснено його дружиною ОСОБА_2 за кошти, які є її особистою приватною власністю, які не внесені нею до їх сімейного бюджету, не є спільною сумісною власністю подружжя. Також, стверджує, що квартира не змінить свого статусу особистої приватної власності дружини і у випадку, якщо її вартість істотно зміниться.

В судовому засіданні не спростовано умов договору купівлі-продажу від 08.06.2011 р. та змісту письмової Згоди в частині джерела коштів на придбання квартири, а також не підтверджено придбання сторонами будь-якої іншої квартири ніж та, яка є предметом позову.
Тому, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що в судовому засіданні встановлено та підтверджено належними доказами, що квартира АДРЕСА_1 придбавалась ОСОБА_2 за кошти, які були її особистою приватною власністю.
До того ж, заперечуючи проти позову та апеляційної скарги відповідачка зазначала, що з позивачем вони не проживають спільно однією сім`єю з 2005 року і не ведуть спільного господарства, що він проживав у м.Херсоні, а вона у м.Києві; що до 2014 р. вона не розривала шлюб, т.я. не хотіла травмувати дочку.
Також зазначала, що у неї були власні дошлюбні кошти - 30 тис.дол.США, які вона отримала як компенсацію за квартиру, що залишила у Прибалтиці після розформування військової частини у зв`язку із розпадом СРСР.
Крім того, в судовому засіданні апеляційної інстанції відповідачка посилалася на те, що для купівлі спірної квартири вона ще позичала гроші - 10 тис.дол.США, що підтверджується розпискою (копія), оригінал якої було оглянуто в судовому засіданні апеляційної інстанції.
За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.
Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з`ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 відхилити, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 червня 2015 р. - залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :