Єдиний унікальний номер 219/1692/2015-ц Номер провадження 22-ц/775/374/2015
Головуючий у 1 інстанції Воробйова І.В. Доповідач Біляєва О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого Біляєвої О.М.,

суддів Папоян В.В., Тимченко О.О.,

при секретарі Парфенюку Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 червня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 червня 2015 року позов задоволено частково:

Змінити розмір аліментів, які стягуються згідно з рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 серпня 2014 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на сина ОСОБА_4, народження 2 квітня 2010 року, у розмірі 1000 грн. до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на сина ОСОБА_4, народження 2 квітня 2010 року, у розмірі ? частки з усіх видів заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Раніше виданий виконавчий лист відкликати.

Не погодившись з цим рішенням, ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального й процесуального права.

В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що суд на порушення вимог ст. 11 ЦПК України вийшов за межі позовних вимог та не розглянув вимоги, заявлені з підстав матеріального стану та стану здоровя. На його думку обставини, передбачені ст. 192 СК України, відсутні, на що суд не звернув уваги та не дав відповідної правової оцінки запереченням відповідача. Також суд не зважив на те, що відповідач, будучи офіційно працевлаштованим, має мінливий дохід. Крім того, посилаючись на правову позицію Верховного Суду України, суд врахував його висновки не в повному обсязі.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений, що підтверджується довідкою про доставку SMS.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача виникло право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів. Визначення розміру аліментів в частці від заробітку при наявності постійного регулярного доходу платника аліментів не порушує права та інтереси дитини.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступному висновку.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з положеннями ст. 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з розясненнями, що містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до вимог ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Виходячи із системного аналізу положень ст. 192 СК України, зробленого у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 143цс13, зазначена стаття вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі ст. 184 СК України відносить нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів.

Звертаючись із позовом про зміну розміру аліментів із твердої грошової суми на встановлену законом частку від отриманого доходу, позивач, зокрема, вказував на те, що на момент звернення до суду із позовом має регулярний дохід, що є підставою для визначення розміру аліментів у частині від доходу.

Судом установлено, що у сторін є малолітня дитина ОСОБА_5, народження 02 квітня 2010 року, яка проживає з матір'ю, відповідачкою у справі. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 серпня 2014 року було задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на сина ОСОБА_4 у розмірі 1000 грн., починаючи з 23 червня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. На час розгляду справи позивач має постійний регулярний дохід.

Отже, вірно встановивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції, вирішуючи спір по суті правильно застосував норму матеріального права, оскільки у позивача виникло право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів. Визначення розміру аліментів в частці до заробітку при наявності постійного регулярного доходу платника аліментів не порушує права та інтереси дитини.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство повязує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскарженого рішення.

З урахуванням викладеного апеляційний суд на підставі ст. 308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.307 ч.1 п.1, ст.ст.308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді