Справа № 354/233/15-ц
Провадження по справі № 2/354/184/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2015 року м.Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді Марчака Ю.І.

секретаря Савчук М.І.

позивача ОСОБА_1 представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного закладу «Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій «Прикарпатський» про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу. В судовому засіданні позивачк позовні вимоги підтримав та суду пояснив , що з 15.06.1993р. він працює на посаді головного спеціаліста /інспектора/ управління освіти Яремчанського міськвиконкому. Згідно наказу №68 від 04.09.2000р. його прийняли на посаду вчителя фізики по сумісництву з навантаженням 5 годин на тиждень Яремчанського дитячого санаторію «Прикарпатський» з 01.09.2000р. на час декретної відпустки. В подальшому 02.01.2001року згідно наказу №1 його було прийнято на посаду вчителя фізики на 0.5 ставки по сумісництву Яремчанського дитячого санаторію «Прикарпатський» з 01.01.2001р. В наступні роки згідно усної домовленості із керівником Державного закладу «Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій «Прикарпатський» він працював на 0.25ставки. Наказу про прийняття або перевід на 0.25 ставки відповідач не видавав і його не ознайомлював.

Із вказаної посади його було звільнено відповідно до наказу №7-к від 02.02.2015р. з формулюванням у звязку з відсутністю виробничої необхідності, відмовою перейти в штат працівників санаторію на основну роботу.

Вказане звільнення з роботи він вважає незаконним та безпідставним. Так відповідно до вимог п.2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ та організацій» від 03.04.1993р. №245 - тривалість роботи за сумісництвом, не може перевищувати чотирьох годин на день. Згідно розкладу уроків загальноосвітньої школи 1-2 ступенів, він читав три уроки в понеділок та два уроки в пятницю. Загальна тривалість роботи за сумісництвом протягом місяця не повинна перевищувати половину місячної норми робочого часу 0,5 ставки. В нього, згідно тарифікації, місячна норма робочого часу 0,25 ставки. У 2014р. він пройшов процес тарифікації як вчитель фізики загальноосвітньої школи санаторію «Прикарпатський» тобто як працівник , який працює у відповідача на постійній основі. Також відповідно до Додатку до Положення №43 від 28.06.1993р. №43, яке регулює умови роботи за сумісництвом міститься Перелік робіт, які не є сумісництвом і відповідно до вказаного додатку педагогічна робота з погодинною оплатою праці в обсязі не більше як 240 годин на рік не є сумісництвом.

За період 2014року його педагогічна робота в санаторії становила приблизно 225 год. тобто менше 240 годин. Відповідно його педагогічна робота в санаторії не є сумісництвом. Враховуючи викладене наказ відповідача №7-к від 02.02.2015р. з формулюванням у звязку з відсутністю виробничої необхідності, відмовою перейти в штат працівників санаторію на основну роботу є незаконним і відповідно підлягає до скасування.

Наказ про звільнення з роботи №7-к від 02.02.2015р., йому було надано для ознайомлення 06.02.2015року. У вказаному наказі не було зазначено на підставі якої статті КЗпП України його було звільнено з роботи. Спочатку ним було подано 16.02.2015року заяву голові комісії по розгляду трудових спорів Державного закладу «Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій «Прикарпатський». На засідання вказаної комісії 25.02.2015року його не запрошували . Тільки після звернення до суду 20.03.2015року із позовною заявою про поновлення на роботі він отримав від відповідача 03.04.2015року в судовому засіданні, рішення комісії по розгляду трудових спорів Державного закладу «Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій «Прикарпатський» із якого вбачалось , що в задоволенні його заяви про скасування наказу від 02.02.2015року про звільнення його з роботи було відмовлено. Тобто ним було пропущено з поважної причини строк для звернення до суду із позовною заявою , тому просить поновити йому вказаний строк.

При звільненні його з роботи було порушено вимоги ст.43 КЗпП України оскільки вказане звільнення відбулось без згоди профспілкового комітету. Також своє звільнення відповідач обґрунтовував змінами в структурі та організації роботи Державного закладу «Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій «Прикарпатський». Вказаний факт підтверджується повідомленнями надісланими йому в грудні 2014року . Окрім цього назва наказу №7-К державного закладу «Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій «Прикарпатський» від 02 лютого 2015 року звучить про звільнення сумісників зі сторони без зазначення за якою саме статтею КЗпП України . В той же час його не було звільнено як сумісника зі сторони, а звільнили його з роботи як це вбачається з рішення комісії по трудових спорах від 25.02.2015року за п.4 ст.43-1 КЗпП України . Тобто його фактично було звільнено з роботи у звязку із поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу. Вказаний факт підтверджує його твердження , що він працював у відповідача не як сумісник. В той же час відповідач прийняв на його місце на посаду вчителя фізики працівника, який раніше не працював у державному закладі «Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій «Прикарпатський» і який є за спеціальністю математик.

Враховуючи викладене просить поновити пропущений строк звернення до суду з поважних причин, скасувати наказ № 7-К Державного закладу «Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій «Прикарпатський» від 02 лютого 2015 року про звільнення його з роботи вчителя фізики за п.4 ст.43-1 КЗпП України . Також просить поновити його на роботі на посаді вчителя фізики на 0.25 ставки з навантаженням 5 годин на тиждень Державного закладу «Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій «Прикарпатський» з 02 лютого 2015року та стягнути в його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу .

Представник відповідача позовні вимоги не визнав в повному обсязі і просить відмовити в задоволенні позову з наступних підстав.

Так позивач працює на посаді головного спеціаліста (інспектора) управління освіти виконкому Яремчанської міської ради, а за сумісництвом з 01.09.2000року на посаді вчителя фізики Державного закладу Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій Прикарпатський. Вказана обставина стверджується копіями наказу про прийом на роботу , витягами з графіків роботи ОСОБА_1, головного спеціаліста управління освіти виконкому Яремчанської міської ради за 2012-2013,2013-2014,2014-2015 навчальні роки.

У звязку із мінами в структурі та організації роботи Державного закладу «Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій «Прикарпатський» 22.12.2014р. адміністрацією Державного закладу Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій Прикарпатський письмово було повідомлено позивача, як сумісника зі сторони про зміни в організації роботи санаторію та запропоновано ОСОБА_1 перейти до них в санаторій на основне місце роботи на посаду вчителя фізики. Однак відповідач відмовився перейти в санаторій, на основне місце роботи на посаду вчителя фізики. Тому 29.01.2015року позивачу було надіслано повідомлення про скасування зовнішнього сумісництва з 02.02.2015 року. В подальшому 02.02.2015року відповідачем було видано наказ про звільнення №7-К де було зазначено , що з метою заповнення штатного розпису штатними працівниками і для за забезпеченням раціонального використання та розподілу трудових ресурсів слід звільнити ОСОБА_1 з займаної посади сумісника зі сторони, у зв'язку з відсутністю виробничої необхідності, відмовою перейти в штат працівника санаторію на основну роботу. Фактично ОСОБА_1 було звільнено з роботи вчителя фізики за п.4 ст.43-1 КЗпП України і на його місце 16.02.2015року було прийнято вчителя математики ОСОБА_3 , яка не працювала раніше в державному закладі «Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій «Прикарпатський». Згідно тарифікаційного графіку позивач працював у відповідача 5 годин на тиждень і в цілому за весь 2014рік ОСОБА_1 відпрацював менше 240год.. Однак робота позивача у відповідача на посаді вчителя фізики є працею за сумісництвом, оскільки його було прийнято на вказану посаду саме в такому статусі. . Вказана обставина стверджується копією наказу про прийом на роботу №-1 від 02.01.2001року. 16.02.2015 року позивачем була подана заява про відміну наказу №7-К від 02.02.2015 року про звільнення сумісників зі сторони до Комісії по трудових спорах санаторію Прикарпатський. Позивача письмовим повідомленням від 19.02.2015року повідомляли про те , що 25.02.2015року комісія з розгляду трудових спорів буде розглядати його скаргу. Однак відповідач на засідання комісії не зявився і тому 25.02.2015року комісія ухвалила рішення про залишення наказу №7-К від 02.02.2015 року про звільнення сумісників зі сторони без змін. Своє рішення комісія також обґрунтувала тим , що позивача завчасно було повідомлено про зміни в організації праці в санаторію та запропоновано основне місце роботи в санаторію посаду вчителя і цією можливістю ОСОБА_1 не скористався. Вказана обставина стверджується копією витягу з протоколу №3 від 25.02.2015 року. Рішення комісії по трудових спорах, як і виклик на розгляд його заяви також було відправлено позивачу простим поштовим повідомленням 26.02.2015року. Саме рішення комісії було вручено ОСОБА_1 в судовому засіданні 03.04.2015року.

Твердження позивача про те , що його звільнено з роботи з ініціативи адміністрації санаторію без згоди профспілкової організації, чим порушено ст.43 КЗпП України не відповідають дійсності. Так вимогами ч.1 ст.43 КЗпП України визначено вичерпний перелік підстав, з яких працівника може бути звільнено з роботи тільки за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Із наказу №7-К від 02.02.2015 року вбачається, що підставою звільнення позивача стала саме робота за сумісництвом та відмова позивача перейти в штат санаторію на основну роботу. Згідно положень ч.1 ст.43-1 КзпП України, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках звільнення з суміщуваної роботи у зв'язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником, а також у зв'язку з обмеженнями на роботу за сумісництвом, передбаченими законодавством. Відповідно до положень п. 8 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого наказом Міністерства праці України від 28.06.1993 року №43, звільнення з роботи за сумісництвом провадиться з підстав, передбачених законодавством, а також у разі прийняття працівника, який не є сумісником, чи обмеження сумісництва у зв'язку з особливими умовами та режимом праці без виплати вихідної допомоги.16.02.2015 року на посаду вчителя фізики в санаторій Прикарпатський прийнято ОСОБА_3 яка не є сумісником зі сторони.

Згідно ч.1 ст.224 КзпП України, комісія по трудових спорах є обов'язковим первинним органом по розгляду трудових спорів, що виникають на підприємствах, в установах, організаціях, за винятком спорів, зазначених у статтях 222, 232 цього Кодексу. Згідно положень п.2 ч.1 ст.232 КзпП України, безпосередньо в міських судах розглядаються трудові спори за заявами працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу. Відповідно позивач не зобов'язаний був звертатися до комісії по трудових спорах для вирішення питання про скасування його наказу про звільнення з роботи. ОСОБА_1 не зобов'язаний був очікувати відповіді з Комісії по трудових спорах, а вправі був звернутися одразу ж до Яремчанського міського суду. Проте таким своїм право він не скористався . В зв'язку з цим адміністрація відповідача вважає, що позивач безпідставно пропустив строки позовної давності для звернення до суду з даним позовом. А тому відповідно до положень ч.4 ст.267 ЦК України слід відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Державного закладу Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій Прикарпатський про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Суд вивчивши матеріали справи , заслухавши пояснення сторін вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав . Із копії наказу №53 від 05.04.1993року (а.с.17) відділу освіти Яремчанського міськвиконкому вбачається , що ОСОБА_1 з 15.06.1993р. працює на посаді головного спеціаліста /інспектора/ управління освіти Яремчанського міськвиконкому.

Згідно наказу №68 від 04.09.2000р. (а.с6), ОСОБА_1 прийнято на посаду вчителя фізики по сумісництву з навантаженням 5 годин на тиждень Державного закладу Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій Прикарпатський з 1.09.2000р. на час декретної відпустки.

Відповідно до змісту наказу №1 від 02.01.2001року (а.с.77-78), ОСОБА_1 прийнято на посаду вчителя фізики на 0.5 ставки по сумісництву Державного закладу Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій Прикарпатський з 1.01.2001р.

Згідно пояснень сторін, довідок державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області (а.с.55-60), тарифікації педперсоналу Державного закладу Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій Прикарпатський (а.с.61-62), позивач ОСОБА_1 в 2014році та на час звільнення працював на 0.25ставки посади вчителя фізики з навантаженням 5 годин на тиждень Державного закладу Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій Прикарпатський.

Відповідач не надав суду рішення адміністрації про те з якого часу позивачу суттєво змінено умови праці та переведено з 0.5 ставки вчителя фізики на 0.25 ставки. Також відповідач не надав суду докази про погодження позивача на істотну зміну умов праці або укладення нового трудового договору.

Відповідно до вимог ст.21 КЗпП України трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Вимогами ч. 4 ст.24 КЗпП України, яка діяла станом на 28.12.2014року було передбачено, що трудовий договір вважається укладеним і тоді , коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Відповідно до ст. 29 Закону «Про оплату праці» при укладенні працівником трудового договору (контракту) власник або уповноважений ним орган доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування. Про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніше ніж за два місяці до їх запровадження або зміни.

Вимогами ст. 32 КЗпП України передбачено , що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я.

У зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за п.6 ст36 КЗпП України.

Із викладеного вбачається , що відповідно до ч. 3 ст. 32 КЗпП України до істотних умов праці віднесено: система та розмір оплати праці, пільги, режим роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміна розрядів і найменування посад та інші. Зміна істотних умов праці відбувається з дотриманням встановленої процедури їх здійснення і тільки у випадках зміни в організації виробництва та праці. Роботодавець зобовязаний повідомити працівника про зміну істотних умов праці не пізніше, ніж за два місяці до їх фактичного проведення, яке відбувається письмово, під розписку кожного працівника. Якщо по закінченні терміну попередження працівник відмовляється працювати у нових умовах, то роботодавець має право розірвати з ним трудовий договір із формулюванням «за відмову від продовження роботи у звязку зі зміною істотних умов праці».

Згідно вимог ст..103 КЗпП України про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни. Відповідно до вимог ст. 102-1 КЗпП України умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій визначаються Кабінетом Міністрів України. Постанова Кабінету Міністрів України «Про роботу за сумісництвом працівників підприємств,установ,організацій» від 3.04.1993р. №245, Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій від 28.06.1993р. №43 регулюють роботу за сумісництвом. Згідно п.2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ та організацій» від 3.04.1993р.№245 передбачено , що тривалість роботи за сумісництвом, не може перевищувати чотирьох годин на день. Згідно п.3 Додатку до Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій від 28.06.1993р. №43 визначено, що не є сумісництвом педагогічна робота з погодинною оплатою праці в обсязі не більше як 240 годин на рік.

Як вбачається із пояснень сторін та змісту розкладу уроків загальноосвітньої школи 1-2 ступенів в Державному закладі Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій Прикарпатський (а.с.30-31), ОСОБА_1 читав три уроки в понеділок та два уроки в пятницю, що становило 5 годин на тиждень і відповідно загальна тривалість роботи за сумісництвом протягом місяця не перевищувати половину місячної норми робочого часу (0,5 ставки) , а протягом 2014року року педагогічна робота позивача з погодинною оплатою праці становила менше 240 годин на рік, що в судовому засіданні визнав представник відповідача. В сукупності оцінюючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази суд прийшов до переконання, що станом на 01.12.2014року тобто за два місяці до звільнення, позивач працював на посаді вчителя фізики 0.25 ставки Державного закладу «Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій «Прикарпатський». Судом встановлено, що відповідач без видачі відповідного наказу перевів ОСОБА_1 з посади вчителя фізики 0.5 ставки по сумісництву Яремчанського дитячого санаторію «Прикарпатський» на посаду вчителя фізики 0.25 ставки Державного закладу «Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій «Прикарпатський» . Із зміною істотних умов праці ОСОБА_1 погодився і це відповідало вимогам трудового законодавства , яке регулює трудові відносини по сумісництву в педагогічній роботі на час переведення. Тому суд вважає, що було укладено новий трудовий договір відповідно до якого на час звільнення позивач працював на постійній основі на посаді вчителя фізики 0.25 ставки Державного закладу «Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій «Прикарпатський».

Відповідачем не було дотримано вимог передбачених трудовим законодавством при звільненні працівника у звязку із зміною істотних умов праці передбачених вимогами ст.32 КЗпП України. Так повідомлення про зміну істотних умов праці було доведено до відома позивача 22.12.2014р. (а.с.32) адміністрацією Державного закладу Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій Прикарпатський, а з роботи ОСОБА_1 було звільнено 02.02.2015року, тобто швидше чим за два місяці. Відповідачем 02.02.2015року було видано наказ про звільнення №7-К (а.с.8) де було зазначено , що з метою заповнення штатного розпису штатними працівниками і для за забезпеченням раціонального використання та розподілу трудових ресурсів слід звільнити ОСОБА_1 з займаної посади сумісника зі сторони, у зв'язку з відсутністю виробничої необхідності, відмовою перейти в штат працівника санаторію на основну роботу без зазначення за якою статтею КЗпП України. Судом встановлено , що тільки після звернення до комісії по розгляду трудових спорів, відповідач повідомив ОСОБА_1 про те , що його звільнено з роботи з посади вчителя фізики за п.4 ст.43-1 КЗпП України. Хоча вимогами ст.32 КЗпП України визначено, що у випадку звільнення працівника, який не згоден на продовження роботи в нових умовах трудовий договір припиняється за п.6 ст.36 КЗпП України.

Також судом встановлено , що в наказі №7-К від 02.02.2015року відповідачем зазначено, що з метою заповнення штатного розпису штатними працівниками і для забезпеченням раціонального використання та розподілу трудових ресурсів слід звільнити ОСОБА_1 з займаної посади сумісника зі сторони, у зв'язку з відсутністю виробничої необхідності, відмовою перейти в штат працівника санаторію на основну роботу. Фактично згідно пояснень представника відповідача , позивача ОСОБА_1 було звільнено з роботи вчителя фізики за п.4 ст.43-1 КЗпП України тобто у звязку із поновленням на роботі працівника , який раніше виконував вказану роботу. Однак в судовому засіданні представник відповідача визнав і це підтверджується наказом про прийом на роботу №12-К від 16.02.2015року (а.с.38) про те , що на місце ОСОБА_1 було прийнято вчителя математики ОСОБА_3 , яка не працювала раніше в державному закладі «Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій «Прикарпатський», що також є порушенням трудового законодавства.

Судом встановлено, що тільки після звернення до суду, позивачу було надано рішення комісії по трудових спорах від 25.02.2015року, яке він оскаржив у встановлені законодавством строки та надано письмові розяснення за якою статтею КЗпП України його було звільнено з роботи. Відповідач не надав суду підтверджень офіційного вручення вказаних поштових повідомлень позивачу, тому суд вважає , що ОСОБА_1 не пропустив строк звернення до суду і підстав для поновлення вказаного строку не має. В звязку із цим суд вважає, що ОСОБА_1 своєчасно у встановлені вимогами закону України звернувся до суду із позовом про поновлення на роботі.

Враховуючи викладене суд прийшов до висновку , що вимоги позивача підлягають до задоволення і тому слід скасувати наказ № 7-К Державного закладу «Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій «Прикарпатський» від 02 лютого 2015 року про звільнення з роботи вчителя фізики ОСОБА_1 за п.4 ст.43-1 КЗпП України та поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді вчителя фізики 0.25 ставки Державного закладу «Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій «Прикарпатський» з 02 лютого 2015року.

Згідно довідки Державного закладу «Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій «Прикарпатський» від 16.03.2015року №25 та №26 (а.с.15-16) вбачається . середньомісячна заробітна плата позивача за останні два місяці перед звільненням становила 1081грн.15коп. Вихідна допомога відповідно вимог ст..44КЗпП України позивачу не виплачувалась. Тому при поновленні позивача на роботі із відповідача в користь позивача слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 6437грн.76коп. (шість тисяч чотириста тридцять сім гривень 76копійок) ( пять місяців та 21робочий день* 1081грн.15коп=6437грн.76коп.).

Також слід стягнути з Державного закладу «Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій «Прикарпатський» в дохід держави 730,80 грн. ( сімсот тридцять гривень 80 копійок) судового збору .

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допустити до негайного виконання.

На підставі вимог ст..ст. 21, ч.4 ст.24, 32, п.6 ст. 36, 103, 102-1, 233, 236 КЗпП України, ст.29 Закону України "Про оплату праці", Постанови Кабінету Міністрів України «Про роботу за сумісництвом працівників підприємств,установ,організацій» від 03.04.1993р. №245, п.2 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій від 28.06.1993р. №43; п.3 Додатку до Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій від 28.06.1993р. №43 керуючись ст.ст. 213-215, 367 ЦПК України

В И Р І Ш И В :

позов задоволити .

Скасувати наказ № 7-К Державного закладу «Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій «Прикарпатський» від 02 лютого 2015 року про звільнення з роботи вчителя фізики ОСОБА_1 за п.4 ст.43-1 КЗпП України .

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді вчителя фізики 0.25 ставки Державного закладу «Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій «Прикарпатський» з 02 лютого 2015року.

Стягнути з Державного закладу «Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій «Прикарпатський» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 6437грн.76коп. (шість тисяч чотириста тридцять сім гривень 76копійок) .

Стягнути з Державного закладу «Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій «Прикарпатський» в дохід держави 730 , 80 грн. (сімсот тридцять гривень 80 копійок) судового збору.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Яремчанський міський суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_4