Справа № 538/353/15-ц
Провадження № 2/538/155/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2015 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді - Сегета Я.С.

при секретарі - Волошиній Л.О.

з участю позивачки - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лохвиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дити-ну,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Лохвицького районного суду з позовною заявою до ОСОБА_2, прохаючи стягнути з нього одноразово оплачені нею кошти за навчання сина ОСОБА_3 в розмірі 4500 грн. за 2014-2015 навчальний рік, а в подальшому стягувати з ОСОБА_2 на її ко-ристь щомісячно по 900 грн., але не менше 450 грн. щомісячно по липень 2018 року на додаткові витрати на дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається на денному відділі учбового закладу та стягнути з відповідача всі судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному об'ємі. Відповідач проти позовних вимог заперечив.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікова-ною Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, ви-сунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основних свобод людини є складовою части-ною загальнонаціонального законодавства України.

Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Судом встановлено, що 31.08.1996р. сторони вступили в шлюб. Від шлюбу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який на даний час мешкає разом зі позивачкою ( а. с. 62 ). 15.06.1999р. рішенням Лубенського міського суду Полтавської області шлюб між сторонами був розірваний ( а. с. 3 ). Згідно постанови Лохви-цького районного суду від 19.09.1998р. із відповідача на користь позивачки на утримання сина бу-ли стягнуті аліменти в розмірі ? частини всіх видів доходів батька ( а. с. 96 ). Станом на 1 січня 2015 року ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 7512,94 грн. ( а. с. 89 ). В судовому засіданні сторони підтвердили факт наявності даної заборгованості на день розгляду справи.

Суд фіксує, що ОСОБА_3 являється студентом 1 курсу денної форми навчання Пирятин-ської філії Європейського університету І-ІІ рівня акредитації по спеціальності " Обслуговування комп'ютерних систем і мереж " і щорічна вартість його навчання складає 5700 грн., а вартість проживання в гуртожитку під час навчання - 3300 грн. ( а. с. 4 ).

Суд відмічає, що згідно довідки Лубенської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Пол-тавській області № 152/Д/16-18-17-01-02 від 10.02.2015р. ОСОБА_1 є приватним підприємцем і сума задекларованого доходу за 2014р. склала 900080 грн. ( а. с. 4 ).

В довідці ПАТ " Склоприлад " № 428 від 11.03.2015р. зазначено, що ОСОБА_3 дійсно працює в цьому товаристві на посаді експедитора і його нарахована зарплата за останні шість мі-сяців становить 8895,91 грн. ( а. с. 70 ). Крім того, суд зазначає, що станом на 01.01.2015р. відпові-дач має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 7512,94 грн.

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незале-жно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживан-

ня їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до до-сягнення нею повноліття.

В ст. 185 СК України зафіксовано, що той з батьків, з кого присуджено стягнення алімен-тів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобо-в'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у до-даткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або по-криватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У пункті 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006р. " Про засто-сування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів " у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фак-тично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Суд відмічає, що звертаючись до суду із позовом про стягнення додаткових витрат на дити-ну, позивачка просить стягнути із відповідача одноразово оплачені нею кошти за навчання сина в розмірі 4500 грн. за 2014-2015 навчальний рік, а в подальшому стягувати з ОСОБА_2 на її ко-ристь щомісячно по 900 грн., але не менше 450 грн. щомісячно по липень 2018 року на додаткові витрати на дитину та стягнути з відповідача всі судові витрати по справі.

Встановлені в ході судового засідання фактичні обставини та системний аналіз вищезазна-чених норм діючого законодавства дає суду підстави визнати позовні вимоги такими, що не підля-гають задоволенню. Вимога позивачки вимагати участі відповідача у додаткових витратах на ди-тину, спричинені оплатним навчанням сина, суд не може визнати такими, що викликані особливи-ми обставинами, в розумінні вимог ст. 185 СК України. Крім того, суд відмічає, що за змістом да-ної статті, обов'язок батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, стосується лише неп-повнолітніх. Суд фіксує, що ОСОБА_3 25.09.2015р. виповниться 18 років. Вимога позивачки про стягнення таких витрат на весь період навчання сина по липень 2018 року суперечить вимогам ст. 185 СК України.

Суд зазначає, що бухгалтерією ПАТ " Склоприлад " із відповідача в рахунок сплати аліме-нтів і її заборгованості стягується ? частки його заробітної плати, що в судовому засіданні підтве-рдили сторони. Враховуючи дану обставину, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 з ура-хуванням прожиткового мінімуму, не має можливості сплачувати додаткові витрати на дитину. Докази того, що відповідач має інші доходи, позивачка суду не надала.

За результами розгляду цивільної справи суд визнає за розумне в задоволені позовних вимог відмовити в повному об'ємі.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішен-ня, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Суд відмічає, що позивачка при зверненні до суду сплатила 243,60 грн. судового збору, який не підлягає стягненню із відповідача.

Керуючись вимогами Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 55 Конститу-ції України, постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. " Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнст-ва та стягнення аліментів ", ст. ст. 141, 180, 185 СК України, ст. ст. 10, 11, 15, 61, 79-89, 123, 130, 209, 212-216, 218, 294 ЦПК України, суд,-

Р І Ш И В :

В задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину і судових витрат відмовити в повному об'ємі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Лохвицького районного суду в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ Я. С. СЕГЕТ