Справа №741/641/15
Провадження №2/741/214/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2015 р. м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Кучерявця О.М.,

за участю секретаря Мартиненка С.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про захист прав споживача, розірвання договору купівлі-продажу, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Як в позовній заяві до суду, так і в судовому засіданні позивачка просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь суму матеріальних збитків у розмірі 4 775 грн., моральну шкоду в розмірі 2 000 грн. Обставинами, якими вона обґрунтовує позовні вимоги, позивачка вказує, що 25.02.2015 р. в магазині "Меблі", розташованому в м. Носівці Чернігівської області по вул. Вокзальній, 1, у приватного підприємця ОСОБА_4, вона вирішила придбати систему «Юніор» (меблеву стінку) та заключила договір її купівлі-продажу і здійснила повну предоплату вартості товару в сумі 4 775 грн. В підтвердження передачі грошових коштів працівник ФОП ОСОБА_4 ОСОБА_5, що являється продавцем у магазині Меблі, надала їй талон оформлення індивідуального замовлення № 904с від 25.02.2015 р. Згідно укладеного договору, меблі вибраного нею асортименту та кольору повинні були бути доставлені їй по місцю її проживання в м. Носівка на протязі трьох днів. Однак, у вказаний строк меблі доставлені їй не були, а коли позивачка звернулась до магазину Меблі продавець повідомила її, що коли саме будуть доставлені меблі їй невідомо, оскільки у виробника меблів виникли проблеми, а також зазначила, що в талоні зазначено строк поставки у 1-2 тижні. Після цього позивачка зявилася до магазину ОСОБА_4 з вимогою або забезпечити її оплаченою нею системою «Юніор» або негайно повернути сплачені за неотриманий товар грошові кошти, але продавець ОСОБА_5 заявила, що грошей вона не поверне, оскільки не має таких повноважень. Її неодноразові прохання як в усному так і в письмовому порядку повернути сплачені нею грошові кошти відповідач проігнорував. 11.03.2015 року вона звернулася з заявою до Носівського РВ УМВС про порушення щодо ОСОБА_4 кримінальної справи, але 30.03.2015 року висновком Носівського РВ УМВС про результати перевірки було відмовлено у відкритті кримінального провадження щодо нього. На її листи ОСОБА_4 взагалі відповіді не дав, а телефонні дзвінки - ігнорував. Крім матеріальної шкоди, діями відповідача їй завдана моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, які вона зазнала у зв'язку з невиконанням взятих на себе відповідачем зобов'язань і як наслідок, вже два місяці мають місце незручності, які пов'язані з неможливістю користуватися всіма зручностями в будинку через тривалу відсутність замовлених меблів. А на даний момент їй довелось купувати інші меблі, оскільки ніякої інформації від відповідача, будь-яких пояснень не надходило, шукати для цього гроші, оскільки вона чекала на приїзд гостей, через що потрапила у скрутне матеріальне становище. А враховуючи економічне становище у нашій країні, кризу, інфляційні процеси, стрімкий ріст цін і відсутність можливості користатися своїми коштами, які їй категорично відмовляється повертати відповідач, той факт, що їй ще й довелось позичити кошти, через що вона знаходиться у боргах і їй катастрофічно не вистачає коштів навіть на купівлю продуктів харчування, призвели до того, що вона знаходиться не просто в скрутному становищі, а вкрай скрутному становищі, що суттєво пригнічує і дуже негативно впливає на її психологічний стан, самопочуття та здоров`я. Окрім того, нею було витрачено багато часу на спілкування з працівниками відповідача в зв'язку з необхідністю з'ясування питань пов'язаних з простроченням поставки товару, а потім повернення сплачених нею коштів і т.д., на телефонні дзвінки відповідачу, спілкування з працівниками Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів, складання заяв та інших документів, необхідних для вирішення ситуації, що склалась, через що навіть виникли непорозуміння та конфлікти у її сім`ї, вона стала погано спати, що також призвело до додаткових хвилювань і негативно відобразилось на її душевному і психологічному стані.

Оскільки відповідач добровільно відшкодувати завдану шкоду відмовляється, то вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.

На підтвердження обставин, викладених в позовній заяві, позивачка приклала до позовної заяви докази, а саме талон оформлення індивідуального замовлення № 904с від 25.02.2015 р. та копії: заяви від 05.03.2015 року, заяви від 12.03.2015 року, копію Висновку Носівського РВ УМВС України в Чернігівській області від 30.03.2015 року, копію листа Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів № 11-0549/7 від 14.04.2015 р.

Представник позивача в судовому засіданні підтримував позов позивачки і просив про його задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав і заперечував проти його задоволення, даючи пояснення, що відповідач здійснює роздрібну торгівлю меблів, які замовляє у виробника відповідно до умов укладеного договору № 67 від 23.02.2015 р., відповідно відповідач знаходиться в залежності від виробника щодо належного виконання своїх зобовязань. Між позивачкою та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу системи Юніор, відповідачем було виконано всі умови договору, укладеного з позивачкою, система Юніор знаходиться, починаючи з 06.03.2015 року у м. Носівці, про що ОСОБА_1 була повідомлена, так як їй надсилались два рекомендовані листи з повідомленням, на повідомленнях, які повернулись, присутній підпис ОСОБА_1 та відмітка про вручення їй листів особисто. Листом від 26.06.2015 року за підписом виробника підтверджується, що 04.03.2015 року було реалізовано систему дитячих меблів Юніор відповідно до індивідуального замовлення № 904с від 25.02.2015 р. Крім того грошові кошти повернути неможливо оскільки відповідач співпрацює з виробником меблів на підставі договору, за умовами якого передбачена передоплата у розмірі 100% від вартості замовлених меблів, тому всі кошти сплачені ОСОБА_1 пішли на виготовлення її замовлення.

Для встановлення істини в поясненнях сторін в судовому засіданні були допитані свідки: ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5 та ОСОБА_9

Свідок ОСОБА_6 дала показання, що вона працює листоношею у відділенні пошти в м. Носівка Чернігівської області і їй відомо, що у березні 2015 року надійшло два рекомендовані листи з повідомленнями на ім'я ОСОБА_1 на адресу: м. Носівка, вул. Кушнірова 14, але оскільки вона не змогла застати її як вдома, так і на робочому місці, вирішила віддати листи співробітникам ОСОБА_1 Особисто листи ОСОБА_1 свідок ОСОБА_6 не вручала, співробітники які отримували листи поставили підпис в формі № 8 про отримання цих листів, чи передались ті листи адресату їй не відомо.

Свідок ОСОБА_7 дала показання, що вона працює оператором у відділенні пошти в м. Носівка Чернігівської області і їй відомо, 07 та 19 березня 2015 року на ім'я ОСОБА_1 надійшло два рекомендовані листи з повідомленнями, у формі № 8 було зазначено, що згадані листи були особисто вручені ОСОБА_1 Хто саме отримував листи і розписувався за їх отримання їй невідомо.

Свідок ОСОБА_5 дала показання, що вона працює в магазині "Меблі" продавцем і їй відомо, що 25.02.2015 року ОСОБА_1 замовила дитячу систему Юніор з 5 секцій, в магазині на той час знаходилась 3 секції зазначеної системи. ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_1, що меблі будуть доставлені на протязі 3-х днів, а у разі відсутності на складі на протязі 2-х тижнів. Замовленні ОСОБА_1 меблі були доставлені 04 березня 2015 року на склад у м. Чернігів, а 06 березня 2015 року у м. Носівку, про що ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_1 Підтвердити свої слова про одержання меблів в свій магазин, в якому вона працює продавцем, накладними чи будь-якими іншими документами ОСОБА_5 не змогла. ОСОБА_1 неодноразово зверталась до ОСОБА_5 як в усній так і письмовій формі з приводу повернення сплачених коштів, ОСОБА_5 відмовила у поверненні коштів, оскільки вона як продавець не має права їх повернути.

Свідок ОСОБА_8 дав показання, що напередодні 8-го березня 2015 року ОСОБА_1 попросила його допомогти перевезти замовлені нею меблі, але коли вони під'їхали до магазину Меблі у м. Носівка, виявилось, що меблів не має, продавець щось обіцяла, але що саме казала і коли саме меблі будуть привезені, він точно не пам'ятає.

Свідок ОСОБА_9 дала показання, що вона працює в магазині "Світ Меблів" у м. Чернігові продавцем і їй відомо, що ОСОБА_1 неодноразово дзвонила, як напередодні 8-го березня 2015 року, так і після цього, у меблевий магазин у м. Чернігові і хотіла поспілкуватись з ОСОБА_4, який являється директором, але останнього тоді не було на місці. ОСОБА_1 під час телефонної розмови неодноразово залишала номер свого телефону і просила, щоб ОСОБА_4 зателефонував їй. ОСОБА_9 повідомляла ОСОБА_4 про дзвінки ОСОБА_1

Проаналізувавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та показання свідків, дослідивши письмові докази, наявні у справі, суд приходить до наступного.

У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Частиною 1 статті 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" в значенні цього Закону договір усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ).

За ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

25.02.2015 року між ОСОБА_1 і ФОП ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу системи «Юніор» за кошти в сумі 4 775 грн., і в цей же день ОСОБА_1 сплатила вказану суму коштів. Зазначене підтверджується копією талону оформлення індивідуального замовлення № 904с від 25.02.2015 р. та визнанням цієї обставини представником відповідача.

Стаття 663 ЦК України зазначає, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 ЦК України.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, а в ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов.

Згідно ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Представник відповідача ОСОБА_3 визнав, що ОСОБА_1 сплатила необхідну суму в якості передоплати, але і по сьогоднішній день систему Юніор не отримала, сплачені нею кошти їй не повернуті.

Відповідно до ч. 1 ст. 698 ЦК України, за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його.

05.03.2015 р. та 12.03.2015 р. ОСОБА_1 зверталася до ОСОБА_4 з листами про повернення сплачених нею коштів в сумі 4 775 грн., які власноруч отримала працівник ОСОБА_4 - продавець ОСОБА_5 05.03.2015 р. та 12.03.2015 р. відповідно, що підтверджується копіями листів.

Однак, як встановлено судом, ОСОБА_4 сплачених ОСОБА_1 коштів їй не повернув. Тому з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню кошти в сумі 4 775 грн., тобто в цій частині позов підлягає задоволенню.

Задовольняючи в цій частині позов ОСОБА_1 суд відкидає заперечення представника відповідача, що ОСОБА_1 була повідомлена про те, що меблі були доставлені у м. Носівку, оскільки вона особисто не отримувала рекомендовані листи. Крім того заперечення представника відповідача щодо неможливості повернення коштів, які були сплачені позивачем у зв'язку з тим, що ті кошти були спрямовані на виготовлення меблів виробником, бо відповідно умов договору № 67 від 23.02.2015 р. виробник виготовляє замовлення тільки по 100% передоплаті, не стосуються предмету розгляду справи. Відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України представником відповідача не надано належних та допустимих доказів, про те що товар був привезений у м. Носівку для передання позивачу.

Також, суд не бере до уваги показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_9, що замовлені позивачкою меблі були нібито 06.03.2015 року доставлені в м. Носівку, про що позивачка була повідомлена, оскільки вони не узгоджуються з іншими доказами, дослідженими в ході судового розгляду, зокрема показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, а також через те, що свідки перебувають у службовій залежності від відповідача, а представником відповідача не надано відповідних доказів доставлення системи Юніор в магазин меблів в м. Носівку.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_4 на її користь моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 своїми діями, які виразились в невиконанні зобовязання за договором купівлі-продажу спричинив ОСОБА_1 моральну шкоду, яка, враховуючи глибину душевних страждань ОСОБА_1 та виходячи з вимог розумності і справедливості, підлягає стягненню з нього в розмірі 2 000 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 23, 52, 530, 655, 663, 665, 671, 1166, 1167, ЦК України, ст.ст. 11, 60, 61, 88, ч. 3 ст. 209, 212-215 ЦПК України,

РІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Розірвати договір купівлі-продажу системи «Юніор» укладений 25.02.2015 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4.

Стягнути з ФОП ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 4 775 (чотири тисячі сімсот сімдесят п`ять) грн. та моральну шкоду в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області на протязі 10-ти днів відповідно до ст. 294 ЦПК України.

СуддяОСОБА_10