Справа № 732/129/15-ц Провадження № 22-ц/795/1056/2015 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Карпинська Н. М. Доповідач - Скрипка А. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4, ОСОБА_5
за участю:ОСОБА_6, його представника - ОСОБА_7, представника позивача - ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 14 квітня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 14.04. 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ „ПриватБанк задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ „Приватбанк заборгованість за кредитним договором № СNGRAN23953878 від 23.06.2008 року в сумі 30034 грн. 37 коп., з яких: 12010 грн. 68 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3023 грн. 69 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 15000 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні вимог позову. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване рішення суду є необґрунтованим, ухваленим без дотримання норм матеріального права. Апелянт вказує, що суд першої інстанції при вирішенні спору по суті не прийняв до уваги ч.1 статті 251, статті 256, 257 ЦК України. Апелянт вважає, що в даному випадку обчислення строку позовної давності у кредитора почалось з 21.04.2009 року, оскільки останній платіж по кредиту було здійснено 10.04.2009 року. Апелянт зазначає, що після звернення стягнення на його заставне майно - автомобіля в рахунок погашення заборгованості з 2010 року банк не вчиняв спроб вирішити питання щодо заборгованості, хоча у нього була така можливість відповідно до рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.05.2013року. Апелянт вказує, що за таких обставин сплинув строк позовної давності для звернення банку до суду з даним позовом. Апелянт стверджує, що при розгляді справи в суді першої інстанції він усно заявив, що після завершення стягнення на заставне майно пройшло більше, ніж пять років, і тому сплинули строки звернення позивача до суду з вимогою повернення боргу. Апелянт вказує, що він просив суд першої інстанції відмовити в задоволенні вимог позову з даних підстав, проте, вказана заява апелянта до уваги судом першої інстанції прийнята не була.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів статті 308 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції, - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, що 07.07.2010 року Городнянським районним судом Чернігівської області ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ „ПриватБанк до ОСОБА_6 про звернення стягнення на заставне майно задоволено (а.с.117-119).Звернуто стягнення на предмет застави по договору застави №CNGRAN23953878 від 23.06.2008 року - автомобіль CHERRI AMULET, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_6, в рахунок погашення заборгованості в сумі 89903 грн. 74коп. за кредитним договором №CNGRAN23953878 від 23.06.2008 року, шляхом продажу автомобіля ПАТ КБ „ПриватБанк» з публічних торгів або в інший спосіб, визначений законом, зі зняттям автомобіля з обліку в органах ДАІ України та наданням ПАТ КБ „ПриватБанк всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу автомобіля.

Рішенням від 28.05.2013 року апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційну скаргу ПАТ КБ „ПриватБанк задоволено; рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24.12.2012 року скасовано. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ „ПриватБанк заборгованість за кредитним договором № CNGRAN23953878 від 23.06.2008 року у розмірі 121928, 55 грн. Стягнуто з ОСОБА_6 та ПАТ „Акцент-Банк солідарно на користь ПАТ КБ „ПриватБанк 10 000 грн. Заборгованість складається з наступного: 43839,36 грн. - заборгованість за кредитом; 30346,55 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7098,44 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 44123,79 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи: 250грн. - штраф (фіксована частина); 6270,43 грн. - штраф (процентна складова). Стягнуто з ОСОБА_6 та ПАТ „Акцент-Банк солідарно на користь ПАТ КБ „ПриватБанк сплачений судовий збір у розмірі 1319 грн. 29 коп. (а.с. 61-62).

Відповідно до укладеного кредитно-заставного договору № CNGRAN23953878 від 23.06.2008 року, ОСОБА_6 23.06.2008 року отримав кредит у розмірі 60370,83 гри. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 22.06.2015року (а.с. 7-17).

Згідно з п.17.9. договору, в забезпечення виконання зобов'язань за договором відповідач надав у заставу легковий автомобіль марки "Chery Amulet AIS", 2008 року випуску.

Відповідно до умов укладеного договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Судом першої інстанції встановлено, що ПАТ КБ „ПриватБанк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі 60 370,83 грн. В порушення умов кредитного договору, а також приписів статей 509, 526, 1054 ЦК України, ОСОБА_6 свої зобов'язання виконав частково.

Як встановлено рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.05.2013року (а.с.61-62), предмет застави було реалізовано відповідно до заочного рішення Городянського районного суду Чернігівської області від 07.07.2010 року. Однак, суми від реалізації предмету застави не було достатньо для погашення заборгованості за договором у повному обсязі.

Відповідно до приписів статті 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості , що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку , що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Виходячи з приписів статей 549-552, 625,1050 ЦК України, у випадку несвоєчасного повернення кредитних коштів передбачено можливість стягнення суми боргу, процентів, неустойки та інших платежів, розмір яких встановлюється актом цивільного законодавства або договором.

Відповідно до ч.1 статті 1048 ЦК України, у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526,599 ЦК України.

Оскільки відповідач не виконав рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.05.2013року (а.с.61-62), а саме, не здійснив повне погашення заборгованості за кредитним договором, то позивач в січні 2015року звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Оскаржуваним рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 14.04.2015 року на підставі фактичних обставин справи, представленого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором (а.с.78-82) та норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини, позовні вимоги ПАТ КБ „ПриватБанк задоволено частково. Судом стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ „Приватбанк заборгованість за кредитним договором № СNGRAN23953878 від 23.06.2008 року станом на 06.04.2015року в сумі 30034 грн. 37 коп., з яких: 12010 грн. 68 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3023 грн. 69 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 15000 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором.

При ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було прийнято до уваги, що свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (п.3 ч.1статті 3 ЦК України). Згідно з частиною 2 статті 627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

У відповідності до ч.3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При вирішенні вимог позову в частині стягнення неустойки судом першої інстанції було застосовано приписи ч.3 статті 551 ЦК України щодо права суду зменшити розмір неустойки, з дотриманням розумного балансу інтересів сторін та визначенням пропорційності розміру неустойки до розміру основної заборгованості, з врахуванням майнового стану обох сторін. За даних обставин суд прийшов до висновку про необхідність зменшення розміру неустойки та визначення її в сумі 15000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по справі, яким відмовити в задоволенні вимог позову публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. При цьому апелянт стверджує, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Апелянт зазначає, що після звернення стягнення на заставне майно пройшло більше, ніж 5 років, тому сплинули строки позовної давності, про що апелянт в усній формі заявляв під час розгляду справи в суді першої інстанції, проте, його заява судом до уваги прийнята не була.

Вказані доводи апеляційної скарги щодо спливу позовної давності не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи, з наступних підстав.

Відповідно до статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.1 статті 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно п.14.11. укладеного між сторонами кредитного договору від 23.06.2008року (а.с.7-17), сторони в письмовій формі встановили строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів, а також неустойки тривалістю у 5 років.

У відповідності до ч.2 статті 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Рішенням від 28.05.2013 року апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційну скаргу ПАТ КБ „ПриватБанк задоволено; рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24.12.2012 року скасовано. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ „ПриватБанк заборгованість за кредитним договором № CNGRAN23953878 від 23.06.2008 року у розмірі 121928, 55 грн. Стягнуто з ОСОБА_6 та ПАТ „Акцент-Банк солідарно на користь ПАТ КБ „ПриватБанк 10 000 грн. Заборгованість складається з наступного: 43839,36 грн. - заборгованість за кредитом; 30346,55 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7098,44 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 44123,79 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи: 250грн. - штраф (фіксована частина); 6270,43 грн. - штраф (процентна складова). Стягнуто з ОСОБА_6 та ПАТ „Акцент-Банк солідарно на користь ПАТ КБ „ПриватБанк сплачений судовий збір у розмірі 1319 грн. 29 коп. (а.с. 61-62). Як вбачається з даного рішення суду, на користь ПАТ КБ ПриватБанк стягнуто заборгованість, яка існувала станом на 27.02.2012року.

Приймаючи до уваги наведене, необхідно зазначити, що перебіг строку позовної давності було перервано 28.05.2013року, при цьому закінчується вказаний строк 28.05.2018року.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.2-26), з даним позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, яка виникла в період з 28.02.2012року, ПАТ КБ ПриватБанк звернулось до суду першої інстанції 20.01.2015року (згідно відмітки поштового відділення (а.с. 27)), тобто, в межах трирічного строку позовної давності.

За даних обставин, доводи апелянта відносно того, що по справі має місце сплив позовної давності, що є підставою для відмови у позові, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки вказані доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на основі з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями: 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 14 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: