"03" грудня 2015 р. м. Київ
Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого судді Астахової О.О.,
при секретарі Рудь Р.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант Авто» в особі Центральної філії, Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант Авто» про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду 27 липня 2015 року із позовом про стягнення із ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант Авто» в особі Центральної філії та, або ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант Авто середнього заробітку за весь час затримки виплати належних їй при звільненні сум у розмірі - 27 158,56 грн.
Оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом .
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечувала. Період часу за який просить здійснити стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку за весь час затримки при звільненні вказала з 18.02.2015 року по 23.07.2015 року.
Відповідачі у судове засідання не з'явились хоча про день, час і місце слухання справи повідомлялись судом належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи або заперечень проти позову до суду не надійшло.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що наказом № 92-35-кф від 17.02.2015 року ОСОБА_1 звільнено з посади директора департаменту страхування за централізованими програмами Центральної філії за згодою сторін, згідно п.1 ст.36 Кодексу законів про працю України з 18 лютого 2015 року (а.с. 6).
Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Доказів того, що станом на 23.07.2015 року відповідачем здійснено виплату належних позивачеві при звільненні сум, тобто боржником самостійно або у примусовому порядку виконано вказані судові рішення у формі судових наказів - суду не надано.
Згідно зі ст. 47 КЗпП України Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
З матеріалів справи вбачається, що спору, про розмір сум, належних позивачеві при звільнені не має.
Відповідно до частини першої статті 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Згідно із ч.1,2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.
Позивач просить суд стягнути на його користь із відповідача середній заробіток за час затримки при звільненні за період з 18.02.2015 року по 23.07.2015 року у сумі 27 158,56 грн.
Розмір відшкодування за час затримки, здійснюється судом відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати № 100, від 08.12.1995 року, затвердженого Кабінетом Міністрів України та за період вказаний позивачем, тобто в межах заявлених ОСОБА_1 вимог.
Зі змісту довідки про доходи, виданої Публічним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Гарант Авто» в особі Центральної філії № 97 від 03.06.2015 року, ОСОБА_1 нараховано до виплати заробітну плату за грудень 2014 року у сумі 6835,56 грн. та за січень 2015 року - 6833,11 грн.
Відповідно до п. 2 «Порядку обчислення середньої заробітної плати» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 зі змінами і доповненнями від 29.07.2015 року, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.
Таким чином, середня заробітна плата позивача становить 6 834,34 грн., виходячи з розрахунку її розміру за останні два місяці, що передували звільненню (6835,56 грн. + 6833,11 грн.) : 2. За один календарний день розмір середньої заробітної плати у складає 220,46 грн. (6 834,34 грн.: 31 календарних днів). Отже, за період з 19.02.2015 року (з наступного дня звільнення) по 23.07.15 року ( в межах строку заявленого позивачем в позові), тобто за 5 місяців і 4 календарних днів середній заробіток становить: 35 053,54 грн. (6 834,34 грн. х 5 місяців) + (4 дні х 220,46 грн.).
Згідно із ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Згідно із ст. 2 ЦК України, учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (далі - особи). Учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб'єкти публічного права.
Враховуючи, що центральна філія Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант Авто» не являється юридичною особою, середній заробіток у розмірі 35 053,54 грн. підлягає стягненню з відповідача - Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант Авто» на користь позивача.
На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України із відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант Авто»в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 350,53 грн. судового збору.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 30, 58-60, 212-215, 218, 223-225, 294 ЦПК України, ст.ст. 47, 116, 117, 233 КЗпП України суд, -
Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант Авто» в особі Центральної філії, Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант Авто» про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити частково.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант Авто» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати належних при звільненні сум у розмірі 35 053,54 грн.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант Авто» в дохід держави судовий збір в сумі 350 (триста п'ятдесят) гривень) 53 коп.
В іншій частині - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С у д д я :

Повний текс рішення виготовлено 08.12.2015 року