Справа № 489/6321/15-ц
Номер провадження 2/489/3016/15
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

08 грудня 2015 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (далі-відповідачі), треті особи Миколаївська універсальна Товарно-сировинна біржа, Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності,

встановив

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між позивачем та відповідачами був укладений договір купівлі-продажу квартири. Вказаний договір був оформлений на Миколаївській універсальній Товарно-сировинній біржі та зареєстрований Миколаївським БТІ. Сторонами за договором було виконано усі суттєві умови. Однак на теперішній час позивач позбавлений можливості розпорядитися належним йому нерухомим майном, в зв'язку з відмовою нотаріуса від посвідчення угоди. Крім того зазначає, що в правовстановлюючих документах невірно зазначена 1/2 частки, відтак позивач не може здійснити державну реєстрацію своєї власності.

В судове засідання позивач не з'явився, до суду надійшла заява, у якій він його представник просить розглядати справу за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду невідомо.

Третя особа Миколаївська універсальна Товарно-сировинна біржа свого представника в судове засідання не направила, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду невідомо.

Третя особа Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради надіслали суду заяву, в якій просять розглянути справу за їх відсутності.

Ухвалою суду вирішено проводити заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

30.09.1998 між ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 з однієї сторони та ОСОБА_1, з іншої сторони, укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: 1/2 частини житлового домоволодіння за адресою: вул. 10-та Поздовжня, 29 в м. Миколаєві.

Зазначений договір був оформлений на Миколаївській універсальній Товарно-сировинній біржі за № 1035 та зареєстрований Миколаївським БТІ за № 20503 від 01.10.1998. Сторонами за договором було виконано усі суттєві умови.

Статтею 227 ЦК УРСР (1963 р., що діяв на час укладення договору) визначено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР (1963 р.) якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, а друга сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. При цьому наступне нотаріальне посвідчення угоди не потрібно.

З матеріалів справи вбачається, що позивач набув право власності на 1/2 частини житлового домоволодіння за адресою: вул. 10-та Поздовжня, 29 в м. Миколаєві.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині визнання договору дійсним обґрунтовані, а відтак підлягають задоволенню.

Позивач просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок літ. А, заг. площею 73,5 кв. м, житловою площею 49,9 кв. м., господарські будівлі: гараж літ. Б, літня кухня літ. В, погріб літ. Гпд, сарай літ. Е, вбиральня літ. У, огорожі та споруди за №5-8, 3, 4, I, II, що розташовані за адресою: вул. 10 Поздовжня, 29 в м. Миколаєві.

Як вбачається з договору купівлі-продажу №1035 від 30.09.1998, позивач купив 1/2 частину житлового домоволодіння за адресою вул. 10 Поздовжня, 29 в м. Миколаєві, що складається з чотирьох житлових кімнат 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, житловою площею 49,9 кв. м., крім цього Б-гараж, В - літня кухня, Гng - погріб, Е- сарай, У - вбиральня, № 3, 4, I, II, - спорудження, №5-8 - огорожі.

Вказана 1/2 частина житлового будинку належала відповідачам на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 23.06.1998, де зазначено, що загальна площа 1/2 будинку становить 73, 5 кв. м.

З матеріалів справи не вбачається, що відповідачі мали у власності весь будинок № 29 по вул. Повздовжня Десята, також в договорі чітко вказано, що вони продали саме 1/2 частку домоволодіння.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Позивачем не надано доказів наявності правочину щодо придбання цілого домоволодіння. Посилання на те, що у правовстановлюючих документах відповідачів допущено описку та безпідставно зазначено про приватизацію 1/2 частки будинку, що потім вказано і в договорі не може бути підставою для визнання права власності. Фактично позивач вказує на те, що придбана ним частка є самостійним об'єктом нерухомості і повинна мати адресу будинку № 29.

Присвоєння або зміна адреси віднесено до компетенції органу місцевого самоврядування.

Якщо позивач зазначає, що при приватизації було вказано 1/2 частка саме через частину будівлі № 27, то йому необхідно звернутись з позовом до власника будинку № 27 і Миколаївської міської ради. Відповідачі у цій справі тоді є неналежними відповідачами.

Дослідивши докази, долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині визнання договору дійсним, в іншій частині необхідно відмовити у зв'язку з необґрунтованістю.

На підставі ст. 47, 227 ЦК УРСР (1963 р.), керуючись ст.ст. 10, 14, 30, 31, 60, 62, 212-214, 226 ЦПК України, суд

вирішив

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи Миколаївська універсальна Товарно-сировинна біржа, Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності задовольнити частково.

Визнати дійсним договір № 1035 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме 1/2 частки будинку № 29 по вул. Поздовжня Десята в м. Миколаєві, укладений 30 вересня 1998 року між ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої доньки ОСОБА_5, з одного боку, і ОСОБА_1, з іншого боку, та зареєстрований Миколаївською універсальною товарно-сировинною біржею за № 1035.

В задоволенні вимог про визнання права власності відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв