УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ КолодійчукВ.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 27 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Давидівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання недійсними державних актів про право власності та скасування рішень органу місцевого самоврядування,

в с т а н о в и в :

У грудні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до суду із вазаним позовом, в якому просила суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним рішення Давидівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області за №148 від 29 серпня 2003 року «Про надання дозволу на приватизацію земельних ділянок жителів с. Давидів громадян ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4», визнати недійсним рішення Давидівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області за №171 від 28 листопада 2003 року «Доповнення до рішення за №148 від 29 серпня 2003 року (IX сесії IV демократичного скликання Давидівської сільської ради) «Про надання згоди на приватизацію земельних ділянок жителів с. Давидів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4», визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 10 грудня 2003 року на земельну ділянку площею 0,1251 га. з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, виданий ОСОБА_2 та ОСОБА_3, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 від 10 грудня 2003 року на земельну ділянку площею 0,0059 га. з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, виданий ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_4, визнати за ОСОБА_4 право на безоплатну приватизацію земельної ділянки площею 0, 1393 га, шляхом безоплатної її передачі у спільну сумісну власність ОСОБА_4 та іншим співвласникам будинку АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування якого ця земельна ділянка була виділена.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони у справі є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1: ОСОБА_4 - 27/100; ОСОБА_2 - 36/100; ОСОБА_3 - 37 /100, при цьому реальний поділ будинку не здійснений. Сторони, з метою отримання у власність прибудинкової території звернулися до Давидівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області із заявами про надання їм у власність земельної ділянки для обслуговування вказаного житлового будинку, і в подальшому сільська рада винесла рішення, якими надала сторонам земельну ділянку для обслуговування зазначеного будинку, при цьому самостійно визначивши частки у вказаній земельній ділянці.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 травня 2015 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 Визнано недійсним рішення Давидівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області за №148 від 29 серпня 2003 року «Про надання дозволу на приватизацію земельних ділянок жителів с. Давидів громадян ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4». Визнано недійсним рішення Давидівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області за №171 від 28 листопада 2003 року «Доповнення до рішення за №148 від 29 серпня 2003 року (ІХ сесії ІV демократичного скликання Давидівської сільської ради) «Про надання згоди на приватизацію земельних ділянок жителів с. Давидів громадян ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4». Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 10 грудня 2003 року площею 0,1251 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, виданий ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 від 10 грудня 2003 року площею 0,0059 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, виданий ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Решту позовних вимог залишено без задоволення. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 27 жовтня 2015 року рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 травня 2015 року змінено шляхом виключення із мотивувальної частини рішення посилання на ст.ст. 42, 87 ЗК України та ухвалено вважати, що спір вирішено на підставі ст.ст. 120, 142 ЗК України. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу передати на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції змінюючи в частині рішення суду першої інстанції, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює та дійшов вірного висновку що позивачем, у відповідності до положень ст.ст. 58, 60 ЦПК України, було надано докази відповідно до викладених обставин, якими він обґрунтовував свої вимоги, у зв'язку з чим, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Давидівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання недійсними державних актів про право власності та скасування рішень органу місцевого самоврядування.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути, особі яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.М. Колодійчук