АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/6237/15 Головуючий 1-ї ін-т. - Назаренко О.В.
Справа № 635/1891/15-ц Доповідач - Пилипчук Н.П.
Категорія - житлові
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Пилипчук Н.П,

суддів - Трішкової С.С., Піддубного Р.М.

при секретарі - Шабас О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про вселення в житлові приміщення та стягнення моральної шкоди, -

встановила:

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 16 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 - задоволені частково, вирішено вселити ОСОБА_3 в житлове приміщення квартири АДРЕСА_1. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди - відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати, відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне в її задоволенні відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є співвласником спірної квартири має право нею користуватися, але це право порушено і підлягає захисту.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони повністю відповідають обставинам справи, яким суд дав вірну оцінку.

Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім*ї та інших осіб.

Відповідач вважає, що позов в частині вселення позивачем не доведений, оскільки право власності позивача не зареєстровано у встановленому законом порядку, квартира є однокімнатною та порядок користування нею не визначений.

Між тим, в судовому засіданні відповідач не заперечувала той факт, що позивачу належать ? частки спірного нерухомого майна.

Спірною є квартира АДРЕСА_1.

Згідно довідки комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» № 543 від 16.02.2015 року, копії договору дарування частини квартири, посвідченого 13 грудня 2014 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Павловою О.О. реєстровий № 2027 та копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 12 червня 1998 року відділом приватизації «Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації» - позивач є співвласником квартири АДРЕСА_2 і їй належить 3/4 частини цієї квартири.

Право власності позивача на ? частку спірної квартири зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі договору дарування від 13.12.2014 року.

Той факт, що позивач не зареєструвала своє право власності на ? частку квартири в реєстрі речових прав на нерухоме майно, сам по собі її такого права не позбавляє.

Доводи відповідача про те, що суд першої інстанції не врахував, що спільне проживання позивача і відповідача у спірній квартирі є неможливим, оскільки між сторонами склалися неприязні стосунки, квартира є однокімнатною судовою колегіє не приймаються, оскільки не мають правового значення для вирішення спору про поновлення порушеного права шляхом вселення.

Згідно зі ст. ст.. 10 і 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а ст. 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи на підставі доказів поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що позивач довів свій позов в частині вимог про вселення.

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які привели до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія судової палати,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: