АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/682/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2166/15Головуючий у 1-й інстанції Альошина Н. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Чічіля В.А.

при секретарі: Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 травня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа: Управління ДАІ УМВС України в Полтавській області про визнання недійсним правочину про відчуження автомобіля та поділ майна, набутого в період зареєстрованого шлюбу, зобов'язання передачі виділеного майна.

Заслухавши суддю-доповідача апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом та просила про поділ спільного майна, набутого за час шлюбу з відповідачем.

26 квітня 2015 року сторонами було укладено договір про добровільний поділ майна подружжя, що стосується частини позовних вимог, у звязку з чим позивачка подала до суду заяву від 27 квітня 2015 року про уточнення позовних вимог та залишення частини позовних вимог без розгляду.

Остаточно просила визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля «Renault Kangoо» 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 08 січня 2015 року через ТОВ ІНТРАНСАВТО реєстр № 7090 за довідкою рахунком ВІА 633906 від 08.01.2015 року; виділити їй, ОСОБА_3 в порядку поділу спільного майна подружжя автомобіль «Chevrolet Cruze» 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, вартістю 138 000 грн., зареєстрований Миргородським МРЕВ ДАІ на її ім'я та зобов'язати ОСОБА_2 передати їй це майно. Відповідачу ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя виділити автомобіль «Renault Kangoо» 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, вартістю 138 850 грн.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 в частині іншого майна залишено без розгляду.

Рішенням цього ж суду від 20 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 від 27 квітня 2015 року задоволено частково.

Залишено у власності ОСОБА_3 автомобіль «Chevrolet Cruze» 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, № куз.KL1JA69E9BK181115, вартістю 138 000 грн., зареєстрований Миргородським МРЕВ ДАІ на ім'я ОСОБА_3 згідно свідоцтва про реєстрацію САО156183 від 07.02.2013р., жительки АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог відмовлено за їх безпідставністю.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали Миргородського міськрайонного суду від 27 березня 2015 року у вигляді накладення арешту на автомобіль марки «Renault Kangoо» 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, № куз. VF1FC1FAF37933049, свідоцтво про реєстрацію СХХ444205 від 08.01.2015 року який зареєстрований Семенівським центром 5307 за ОСОБА_4, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 та знаходиться у користуванні відповідача ОСОБА_2, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_2; газову плиту «VICO» вартістю 2579 грн., мікрохвильову піч «SAMSUNG» вартістю 700 грн., телевізор «ТСL» вартістю 484 грн., холодильник «SAMSUNG» вартістю 2000 грн., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить змінити рішення місцевого суду в частині розподілу майна подружжя, визнавши за ним повністю право власності на спірний автомобіль «Chevrolet Cruze» 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, № куз.KL1JA69E9BK181115, вартістю 138 000 грн. зі стягненням з нього на користь ОСОБА_3 50% його вартості, як компенсації законної частки майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя.

Посилається на неповне зясування судом першої інстанції фактичних обставин справи, невідповідність рішення фактичним обставинам справи, незаконність і необґрунтованість рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог з підстав, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 303, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом, з 18 вересня 2004 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18 березня 2015 року.

За час перебування у шлюбі сторони набули у власність автомобіль «Chevrolet Cruze», 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, зареєстрований Миргородським МРЕВ ДАІ на ім'я ОСОБА_3, та автомобіль «Renault Kangoо», 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, який був зареєстрований Миргородським МРЕВ ДАІ на ім'я відповідача ОСОБА_2

08 січня 2015 року без згоди дружини відповідач ОСОБА_2 продав автомобіль «Renault Kangoо», 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 своїй сестрі ОСОБА_4 за 40000 грн., що підтверджується довідкою-рахунком серії ВІА № 633906 ТОВ «ІНТРАНСАВТО».

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль «Renault Kangoо» є особистою приватною власністю відповідача ОСОБА_2, яким він розпорядився на власний розсуд, а автомобіль «Chevrolet Cruze», що був придбаний позивачкою у кредит та зареєстрований на її імя, підлягає залишенню ОСОБА_3

Колегія суддів з рішенням місцевого суду погодитись не може з наступних підстав.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-71 СК України та ст. 372 ЦК України.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), є загальне майно, набуте подружжям за час шлюбу (за винятком речей індивідуального користування та виключених з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя воно було придбано, що наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, з присудженням другому з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, за умови попереднього внесення одним із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду та обовязкової згоди другого з подружжя на отримання грошової компенсації та (ч.ч. 2, 4, 5 ст. 71 СК України).

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

Оскільки самостійних вимог щодо предмета спору відповідачем заявлено не було, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо присудження йому в натурі автомобіля «Chevrolet Cruze» зі стягненням на користь позивачки вартості належної їй частки у спільному майні є безпідставними і колегією суддів до уваги не приймаються.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо поділу спільного майна подружжя, місцевий суд у порушення приписів ст.ст. 60, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 368, 372 ЦК України, ст.ст. 213, 214 ЦПК України безпідставно виключив зі складу майна, що підлягає поділу, автомобіль «Renault Kangoо», 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, та не вирішив питання щодо обсягу прав співвласників стосовно неподільного майна.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 08 січня 2015 року та поділі автомобілю «Renault Kangoо», як обєкту права спільної сумісної власності подружжя, суд першої інстанції виходив з того, що даний автомобіль було придбано відповідачем ОСОБА_2 під час окремого проживання сторін у звязку з фактичним припиненням шлюбних відносин, тому дане майно є особистою приватною власністю чоловіка, яким він розпорядився на власний розсуд.

Такі висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та нормам права, що регулюють спірні правовідносини.

За загальними правилами ст.ст. 60, 61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування та тих, які виключені з цивільного обороту, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у звязку з фактичним припиненням шлюбних відносин (ч. 6 ст. 57 СК України).

Отже, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності подружжя, яка діє і у разі фактичного припинення шлюбних відносин, якщо заінтересована особа не доведе, що майно було придбано нею за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин.

Таким чином, у відповідності до вимог ст.ст. 10, 11, 57-60, 179 ЦПК України обовязок доказування та подання доказів на спростування факту належності спірного автомобіля «Renault Kangoо» до обєктів права спільної сумісної власності подружжя покладається на відповідача ОСОБА_2, проте таких обставин у визначеному законом порядку судом встановлено не було і по справі не доведено.

Обґрунтовуючи свої висновки рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18 березня 2015 року про розірвання шлюбу сторін, суд першої інстанції безпідставно застосував положення ч. 3 ст. 61 ЦПК України щодо звільнення від доказування, не взявши до уваги, що факт окремого проживання подружжя даним судовим рішенням не встановлено, а визнання позивачкою обставин припинення шлюбних відносин з 2013 року за умови спільного проживання сторін та припинення ведення спільного господарства лише з початку 2015 року, як то зазначено в позовній заяві ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, не доводить факту виникнення у відповідача права особистої приватної власності на спірний автомобіль «Renault Kangoо», який було придбано за договором купівлі-продажу від 13 листопада 2014 року під час шлюбу сторін.

Доводи апелянта щодо придбання автомобіля «Renault Kangoо» за позичені у ОСОБА_4 кошти та відповідно його відчуження у звязку з неможливістю виконання боргового зобовязання не підтверджено належними та допустимими доказами по справі і колегію суддів до уваги не приймаються.

За вказаних обставин колегія суддів прийшла до висновку, що факт належності автомобіля НОМЕР_3 особисто відповідачу ОСОБА_2 не знайшов свого підтвердження, тому дане майно є обєктом права спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу згідно вимог ст.ст. 69-71 СК України, ст. 372 ЦК України.

Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ст.ст. 63, 65 СК України, ст. 369 ЦК України.

Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Дружина, чоловік мають право укласти з іншою особою договір купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання (догляду), застави щодо своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визнання та виділу в натурі або визначення порядку користування майном (ч. 1 ст. 67 СК України).

Правочин щодо розпорядження спільним майном, що виходить за межі дрібного побутового, укладений одним із подружжя без згоди іншого з подружжя, може бути визнаний судом недійсним.

Оскільки договір купівлі-продажу від 08 січня 2015 року з відчуження спільного автомобілю «Renault Kangoо», 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 було укладено ОСОБА_2 з ОСОБА_4 без згоди співвласника ОСОБА_3, такий договір згідно вимог ч. 2 ст. 65, ч. 4 ст. 369 ЦК України підлягає визнанню недійсним.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню із постановленням по справі нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Вирішуючи питання щодо поділу спірного майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності сторін, колегія суддів виходить з того, що вартість автомобілю «Chevrolet Cruze» 138 000 грн. та автомобілю «Renault Kangoо» 138 850 грн. по суті не заперечувалась стороною відповідача (а.с. 63) та ним не спростовано, дані речі є неподільними і порядок (режим) користування ними визначено сторонами у шлюбі, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 66 СК України та приймається до уваги колегією суддів при вирішенні спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 травня 2015 року скасувати.

Постановити по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 автомобіль «Chevrolet Cruze», 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, та автомобіль «Renault Kangoо», 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля «Renault Kangoо», 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 08 січня 2015 року.

Поділити спільне майно подружжя, виділивши у власність ОСОБА_3 автомобіль «Chevrolet Cruze», 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, у власність ОСОБА_2 автомобіль «Renault Kangoо», 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Припинити право спільної сумісної власності подружжя на вказані транспортні засоби.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: С.Б. Бутенко

Судді: /підписи/ ОСОБА_5

ОСОБА_6

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1