АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4752/15 Справа № 199/912/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Калиновський А.Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого Калиновського А.Б.

Суддів Гайдук В.І, ОСОБА_2

При секретарі Назаренко А.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної виконавчої служби України на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_3, заінтересована особа державний виконавець відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_4, про визнання неправомірною постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2015 року скаргу ОСОБА_3, заінтересована особа державний виконавець відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_4, про визнання неправомірною постанови задоволено.

Визнано неправомірною постанову від 26.01.2015 року державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_4 у виконавчому провадженні ВП №46177435 про відмову у відкритті виконавчого провадження.

В апеляційній скарзі представник Державної виконавчої служби України просить скасувати ухвалу суду і постановити нову, якою відмовити у задоволенні скарги повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно матеріалів виконавчого провадження №402/14 (номер за ЄДРВП: 46177435), 14.01.2015 року до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України надійшла заява ОСОБА_3 про виконання судового рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.08.2014 р. у справі 3199/859/14ц за його скаргою на дії Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська. До заяви було додано оригінал виконавчого листа №199/859/14ц, виданого 29.12.2014 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, та скаргу на дії управління ДВС ГУЮ у Дніпропетровській області.

26.01.2015 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа), в якій зазначив про невідповідність виконавчого документа ст.ст. 8, 18 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки у пред'явленому виконавчому листі не зазначено ідентифікаційний код стягувача ОСОБА_3 та боржника - державного виконавця Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5 Мамадієвича.

З цих підстав державний виконавець відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_4 відмовив у прийнятті до провадження виконавчого документа та відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №199/859/14-ц, виданого 29.12.20014 року Амур-Нижньодніпровським районним суд м. Дніпропетровська, про зобов'язання державного виконавця Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5 Мамадієвича провести виконавчі дії згідно із ЗУ «Про виконавче провадження» з примусового виконання ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.12.2013 року у справі 199/12347/13-ц за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_3, суд правильно виходив з того, що зазначення у виконавчому листі індивідуального ідентифікаційного номеру боржника та стягувача можливе лише у тому випадку, якщо такий став відомий судові при розгляді справи. Відсутність даних відомостей не є перешкодою у проведенні виконавчих дій, а також не позбавляє державного виконавця можливості в межах своїх владних повноважень витребувати дану інформацію, що не суперечить ч.2 ст. 5 ЗУ "Про виконавче провадження", яка передбачає, що державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень.

Крім того, підстави відмови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_4 стосовно незазначення у виконавчому листі ідентифікаційних кодів стягувача ОСОБА_3 та боржника - державного виконавця Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5 Мамадієвича, не ґрунтуються на законі, у зв'язку з чим постанова від 26.01.2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження, є неправомірною.

Доводи апеляційної скарги представника Державної виконавчої служби України про те, що поданий на виконання стягувачем виконавчий документ не відповідав вимогам п. 3 ч.1 ст. 18 ЗУ "Про виконавче провадження" не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до п.3 ч.1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються анкетні дані стягувача та боржника, а також інші дані якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню.

Посилання апеляційної скарги представника Державної виконавчої служби України про те, що у виконавчому документі не зазначено ідентифікаційного коду боржника, а тому це перешкоджало у здійсненні виконавчого провадження та було підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження відповідно до ЗУ "Про виконавче провадження", не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.

За висновками Верховного Суду України про застосування п.3 ч.1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», викладеними у постанові від 25 червня 2014 року № 6-62цс14, яка, відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України, відповідно до ч. 2 ст. 32 Конституції України й ч. 1 ст. 302 ЦК України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року №2-рп/2012, відповідно до п. 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Частина 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» містить вимоги до виконавчого документа, у якому зокрема має бути зазначено й індивідуальний ідентифікаційний номер боржника та стягувача. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 цього Закону у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам ст. 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Разом із тим п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Тому відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника чи стягувача не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Таким чином, ухвала суду відповідає нормам матеріального та процесуального права. Підстав для її зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної виконавчої служби України відхилити.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: