Справа № 462/8700/15-ц
УХВАЛА

28 грудня 2015 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м.Львова Колодяжний С.Ю., вивчивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Галицького районного суду м.Львова про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті незаконних дій судді щодо винесення завідомо неправосудного рішення,

встановив:

ОСОБА_1 23.12.2015 року звернувся в суд з позовом до Галицького районного суду м.Львова, в якому просить стягнути із держави Україна на його користь 1000000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті незаконних дій судді Галицького районного суду м.Львова щодо винесення завідомо неправосудного рішення. Свої вимоги мотивує тим, що винесенням завідомо неправосудного рішення Галицького районного суду м.Львова від 07.05.2014 року, яке скасоване ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.10.2014 року йому завдана моральна шкода, яка полягає у приниженні його честі, гідності та ділової репутації, у розмірі 1000000 грн.

У відповідності до ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Разом з тим, між позивачем та судом (відповідачем) такі правовідносини не виникають, тому такі справи не можуть бути підсудні судам загальної юрисдикції, оскільки не пов'язані із захистом прав, свобод чи інтересів у публічно-правових відносинах від порушень з боку органів державної влади, так як оскаржені позивачем дії вчинені при здійсненні правосуддя, а тому законність таких дій може перевірятися лише судом вищої інстанції в порядку передбаченому процесуальним законом.

Частиною 1 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Таким чином суддя виступає як посадова особа, уповноважена на виконання функцій держави, а не як приватна особа, до якої можна звернутися з позовом.

У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» роз'яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається,і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Законність процесуальних актів і дії (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Тобто подання окремого позову проти суду є протиправним втручанням у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність (ст.ст.126, 129 Конституції України).

Як вбачається з позовної заяви, позивач звернувся з даним позовом, покликаючись на те, що Галицьким районним судом м.Львова винесено завідомо неправосудне рішення від 07.05.2014 року, яке порушує його права та в звязку з чим йому судом заподіяно моральну шкоду в розмірі 1000000 грн.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.122 Цивільно-процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Зважаючи на те, що позивач не був позбавлений можливості реалізувати своє право на оскарження процесуальних рішень суду у встановленому ЦПК України порядку, при цьому оскаржував дане рішення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а на дані спірні правовідносини не поширюється юрисдикція судів на розгляд заявлених позивачем вимог в порядку цивільного судочинства, оскільки чинним законодавством України не передбачено право особи на відшкодування за рахунок держави шкоди, завданої внаслідок вчинення процесуальних дій у зв'язку з розглядом справи та при ухвалені судових рішень у справах цивільної, адміністративної юрисдикції, тому у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Керуючись ст.122 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовомОСОБА_1 до Галицького районного суду м.Львова про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті незаконних дій судді щодо винесення завідомо неправосудного рішення.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження негайно надіслати позивачеві.

Відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.