Справа № 286/7864/14-ц
УХВАЛА

26 березня 2015 року

Суддя Овруцького районного суду Житомирської області В. І. Вачко , розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням , -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся в Овруцький районний суд Житомирської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку № 9 по вул.Наддністрянська в с.Тужанівці Миколаївського району Львівської області.

Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 13.12.2014 року позовну заяву повернуто з підстав, передбачених п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України, для подання до належного суду. Повертаючи позовну заяву з доданими до неї матеріалами, суддя першої інстанції виходив з того, що ця справа не підсудна Овруцькому районному суду Житомирської області відповідно до ч.1 ст.109, ч.9 ст.110 ЦПК України, оскільки відповідач згідно з відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС в Львівській області, зареєстрована як проживаюча в ІНФОРМАЦІЯ_1, а згідно з відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС в Житомирській області зареєстрованою в Житомирській області не значиться.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 10.03.2015 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1, ухвалу судді Овруцького районного суду Житомирської області від 13.12.2014 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання про можливість відкриття провадження у справі.

Постановляючи ухвалу про задоволення апеляційної скарги позивача, суд апеляційної інстанції виходив з того, що суд першої інстанції, встановивши, що справа не підсудна даному суду, неправильно визначив правову підставу, з якої позовна заява підлягає поверненню позивачу, а відтак, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала судді першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права. При цьому, як видно із змісту ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 10.03.2015 року, суд апеляційної інстанції звернув увагу на те, що позивач у позовній заяві просив позбавити відповідача права користування жилим приміщенням в будинку, який знаходиться на території Миколаївського району Львівської області, тобто спір виник з приводу нерухомого майна і на нього поширюються спеціальні правила підсудності, встановлені ст.114 ЦПК України, а тому висновок суду першої інстанції про те, що на даний спір поширюються загальні правила підсудності, встановлені ст.109 ЦПК України, є помилковим.

Згідно з ч.1 ст.122 ЦПК України суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною 1 ст.114 ЦПК України передбачено, що позови, які виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцем знаходженням майна або основної його частини.

Як розяснено у п.42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2010 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать земельні длянки, а також обєкти розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право користування майном.

Позивач у позовній заяві просив визнати особу відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням в будинку № 9 по вул.Наддністрянська в с.Тужанівці Миколаївського району Львівської області, тобто спір виник з приводу нерухомого майна, яке знаходиться на території Миколаївського району Львівської області. Відтак, за правилами спеціальної підсудності, встановленими ст.114 ЦПК України, справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підсудна Миколаївському районному суду Львівської області і не підсудна Овруцькому районному суду Житомирської області.

Згідно з ст.115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилається позивачеві.

Вказане в сукупності є підставою для повернення позовної заяви позивачу для подання до належного суду.

При цьому, у матеріалах справи відсутній оригінал позовної заяви з додатками до неї, оскільки такий був повернутий позивачу ухвалою суду від 13.12.2014 року, і, як видно з матеріалів справи, позивачем до апеляційної скарги на ухвалу суду від 13.12.2014 року не додавався та судом апеляційної інстанції від позивача не витребовувався.

Тому керуючись ч.1 ст.114, ст.115, п.4 ч.3 ст.121, ст.293 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, повернути позивачу.

Роз'яснити позивачу право звернутися з даним позовом до Миколаївського районного суду Львівської області.

Повернути ОСОБА_1 сплачений через Приватбанк з згідно квитанцією № 0.0.318353218.2 від 19.11.2014 року на р/р № 0426 в УДКСУ у Овруцькому районі судовий збір в сумі 243,60 грн.

Ухвалу суду разом з копіями позовної заяви та додатками до неї надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Овруцький районний суд Житомирської області шляхом подання скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали..

СУДДЯ : В. І. Вачко