АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Литвинюк І.М., Лисака І.Н.,

секретар: Шерівська Ю.А.

з участю сторін: позивача ОСОБА_1Т, її представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про відшкодування витрат, повязаних з ремонтом нерухомого майна, яке належало спадкодавцю, відшкодування коштів, переданих спадкоємцю для поховання спадкодавця, про витребування рухомого майна від спадкоємців, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування витрат, повязаних з ремонтом нерухомого майна, яке належало спадкодавцю, відшкодування коштів, переданих спадкоємцю для поховання спадкодавця, про витребування рухомого майна від спадкоємців.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 22.03.2014 року помер ОСОБА_6, з яким вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 2007 року по день його смерті та проживали у будинку, що розташований по 1-му провулку Я. Степового, 33, в м. Чернівці, який належав покійному та його сестрі ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності. Протягом 2013-2014 років вони у вказаному будинку проводили ремонтні роботи та закупили будівельні матеріали за її особисті кошти на загальну суму 29 680, 18 гривень.

_____________________________________________________________________________

№ 22ц/794/1736/2015 р. Головуючий у І інстанції:Олексюк Т.І.

Категорія: 30 Суддя-доповідач: ОСОБА_7

Зокрема, нею було придбано козирок з покриттям за 3 100 гривень, металеві вручні за 1 200 гривень, металопластикові вікна вартістю 17 780 гривень.

Також нею була придбана тротуарна плитка біля 100кв.м. вартістю 800 доларів США, що еквівалентно 17664 гривень. Крім того на поховання ОСОБА_6 нею було передано спадкоємцю померлого ОСОБА_4 500 доларів США, що еквівалентно 11540 гривень, оскільки вважала, що як жінка повинна нести витрати на поховання чоловіка. Відповідач по справі - ОСОБА_4 є сином померлого ОСОБА_6, якому належало 5/8 частин житлового будинку та господарських будівель і споруд по 1-му провулку Я. Степового, 33, в м. Чернівці, відповідач ОСОБА_3 являється власницею 3/8 частин цих же будівель. Оскільки відповідач не визнав того факту, що вона проживала з його батьком, як жінка та чоловік, тому вважає, що у неї відсутні будь-які зобовязання щодо участі у похованні ОСОБА_6

З підстав, передбачених ст.ст.16, 1268 ЦК України просила стягнути солідарно з відповідачів 22080 гривень в рахунок відшкодування понесених нею витрат на ремонт будинку № 33 по 1-му провулку Я. Степового в м. Чернівці; стягнути з відповідача ОСОБА_4 11 540 гривень, витрачених на поховання померлого 22.03.2014 року ОСОБА_6; зобовязати відповідачів повернути їй тротуарну плитку та бордюри в кількості 100 м.кв. загальною вартістю 17 664 гривень, а у разі неповернення протягом 10 днів після набрання рішенням законної сили, стягнути солідарно з відповідачів вартість плитки та бордюр в сумі 17 664 гривень.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2015 року в задоволенні позовних вимоги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області є незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, обставини які суд вважав встановленими не є доведеними.

В своїй апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції не правомірно встановлено, що досліджені письмові докази, а саме: копія договору підряду на виготовлення та встановлення вікон на 17780 грн., копія акту виконаних робіт щодо виготовлення та встановлення метало пластикових вікон, не дають підстав для висновку про підтвердження факту покращення майна спадкодавця за її особисті кошти, оскільки надання таких доказів підтверджує той факт, що саме вона понесла ці витрати.

Крім того, зазначає, незаконним є висновок суду щодо недоведеності проведення за її особисті кошти оплати на виготовлення козирка з покриттям та поручнів, оскільки нею надано копію прибутково-видаткової накладної, а також судом не взято до уваги покази свідків, які підтвердили її вимоги .

Вважає, що судом незаконно застосовано ст. 208 ЦК України щодо вчинення правочинів у письмовій формі, оскільки кошти нею передавалися відповідачу як участь у витратах на поховання, а не позичала їх відповідачу, тому в даному випадку суд мав керуватися ст. 1232 ЦК України, яка передбачає, що спадкоємець зобовязаний відшкодувати розумні витрати які зроблені іншою особою на поховання спадкодавця.

Просила скасувати рішення суду першої інстанції, та постановити нове рішення яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Ст. 213 ЦПК встановлено те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6, який помер 22.03.2014 року на праві власності належало 5/8 частин житлового будинку та господарських будівель і споруд по 1-му провулку Я. Степового, 33, в м. Чернівці. Співвласником інших 3/8 частин цих будівель є ОСОБА_3

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 просила стягнути витрати повязані з ремонтом нерухомого майна, яке належало спадкодавцю, відшкодування коштів, переданих спадкоємцю для поховання спадкодавця, про витребування рухомого майна від спадкоємців.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції правомірно виходив з їх недоведеності та необґрунтованості з огляду на таке.

Згідно ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09.12.2014 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_8 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на автомобіль, визнання права власності на 1/2 частину автомобіля та витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовлено. Вказане рішення залишено без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 18.03.2015 року.

Зазначеним рішенням встановлено, що ОСОБА_1 не надала належних доказів на підтвердження факту її спільного проживання з ОСОБА_6 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2007 року до 22.03.2014 року.

Посилання апелянта, на те, що нею надані належні докази щодо виготовлення та встановлення метало пластикових вікон та їх оплату, є безпідставними, оскільки судом першої інстанції вірно зазначено, що надані докази не підтверджують факт покращення майна спадкодавця за її особисті кошти.

Надання позивачкою договору підряду на виконання робіт від 22.07.2013 року, (а.с.17) в якому не зазначено за якою адресою мають бути виконати роботи по встановленню вікон, не можуть підтвердити що оплата вказаних робіт буда проведена за особисті кошти ОСОБА_1

Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 будь-якої угода про спільну діяльність укладено не було.

Згідно постанови Верховного Суду України від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» право спільної сумісної власності зокрема, виникає, коли будівництво велось подружжям в період шлюбу - жилий будинок у зв'язку з цим є їх спільною сумісною власністю, або велось за рахунок спільної праці членів сім'ї - жилий будинок стає їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними.

Інші особи, які приймали участь у будівництві жилого будинку (його купівлі) не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво (купівлю будинку), якщо допомогу забудовнику (покупцю) вони надавали безоплатно.

Дослідивши матеріали справи колегією судів встановлено, що ОСОБА_1 не являлася дружиною чи іншим членом сім»ї покійного ОСОБА_6, з ним не проживала, що підтверджується рішенням Кіцманського районного суду від 09.12.2014 року, а також будь-якої угоди про спільну діяльність вона не укладала і не надала суду належних доказів, що вона являється власником будівельних матеріалів та тротуарної плитки, кошти за які просить їй відшкодувати.

Відповідно до ст.387 ЦК та ч.3 ст.10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.

Посилання апелянт на те, що нею доведено факт того, що вона за особисті кошти здійснювала оплату на виготовлення козирка з покриттям, поручнів, а також тротуарної плитки і бордюра, не підтверджено належними доказами, оскільки надані нею копії накладних, не підтверджує факту оплати вказаних робіт власними коштами апелянта.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що факт знаходження майна на балансі особи сам по собі не є доказом права власності чи законного володіння цим майном.

Необґрунтованими є також доводи апелянта, про те що судом незаконно застосовано ст. 208 ЦК України щодо вчинення правочинів у письмовій формі, оскільки кошти нею передавалися відповідачу як участь у витратах на поховання, а не позичала їх відповідачу, тому в даному випадку суд мав керуватися ст.1232 ЦК України, яка передбачає, що спадкоємець зобовязаний відшкодувати розумні витрати, які зроблені іншою особою на поховання спадкодавця.

Згідно ч.1 ст.1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо передання відповідачу ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 500 доларів США на поховання ОСОБА_6

Крім того в силу ст. 1222 ЦК України апелянт не є спадкоємцем померлого, а тому суд вірно застосував до даних правовідносин ст. 208 ЦК України, щодо письмової форми правочину.

У силу ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів вважає, що висновки суду є правильними, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному дослідженні наявних у справі доказів та на основі повно і всебічно зясованих обставинах, вірно застосовано до правовідносин, що склалися, норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2015 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: