Справа № 457/12/11 Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/783/1243/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мусіна Т. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - Мусіної Т.Г.

суддів - Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участі секретаря - Щербая В.П.

з участю: представника позивача за первісним позовом -

Григоришина В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Трускавецької міської ради на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 27 травня 2014 року у справі за позовом Трускавецької міської ради до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги: Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, Закрите акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів "Трускавецькурорт", про знесення самочинного будівництва та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Трускавецької міської ради про визнання права власності на самочинно проведену реконструкцію житлового будинку,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2008 року Трускавецька міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги: Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, Закрите акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів "Трускавецькурорт", про знесення самочинного будівництва, в якому просила зобов'язати ОСОБА_3 знести самочинно побудований будинок по АДРЕСА_1.

Свій позов обґрунтовувала тим, що у липні 2007 року спеціалістами ЗАТ ЛОЗ "Трускавецькурорт" було проведено огляд І-ї санітарної зони в районі вул. І.Франка та встановлено, що ОСОБА_3 знесено житловий будинок НОМЕР_1 по даній вулиці і розпочато будівництво нового будинку. Про даний факт було повідомлено Трускавецьке міську раду. Інспекцією ДАБК при управлінні архітектури та містобудування Трускавецької міської ради було проведено обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 та за виконання будівельних робіт без дозволу та затвердженого і погодженого проекту на ОСОБА_3 19.07.2007р. було видано припис про припинення будівництва та накладення адміністративного стягнення. Посилаючись на те, що проведене ОСОБА_3 будівництво було самочинним, просила задовольнити позов.

У листопаді 2008 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Трускавецької міської ради про визнання права власності на самочинно проведену реконструкцію житлового будинку АДРЕСА_1.

Свій позов обґрунтовував тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 07 грудня 2007 року йому на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1. Зазначає, що оскільки будинок був аварійним та фактично непридатний для проживання, позивачем було здійснено реконструкцію вже існуючого будинку з надбудовою другого поверху (8,02 х 9,10 м) та здійснено будівництво сараю (3,22 х 2,86 м), при цьому реконструкція з надбудовою другого поверху було здійснено в межах старого фундаменту будинку із фактичним зміщенням на 1,8 м на відведеній земельній ділянці площею 387 кв.м, яка була закріплена для обслуговування цього ж будинку. Вказує, що в нього виникла необхідність оформити право власності на вказаний будинок, тому він змушений звернутися до суду та просить задовольнити його позов.

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 27 травня 2014 року у задоволенні первісного позову Трускавецької міської ради та у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 - відмовлено.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні первісного позову оскаржила Трускавецька міська рада.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині, просить рішення суду в частині відмови у задоволення позову Трускавецької міської ради скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов Трускавецької міської ради. Зазначає, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 у м.Трускавець знаходиться у межах першої санітарної зони, у якій передбачено виділення і огородження території особливо суворого режиму, що включає в себе область формування та розвантаження мінеральної води "Нафтуся", тому будь-яка діяльність, не пов'язана із видобутком мінеральної води, у тому числі і будівництво нових та реконструкція старих будівель на вказаній земельній ділянці заборонена. Крім цього зазначає, що відповідачем ОСОБА_3 було проведено самочинне будівництво нового будинку, а не реконструкцію старого будинку. Також вказує, що у матеріалах справи відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку по АДРЕСА_1, вказана земельна ділянка є власністю територіальної громади міста.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши доводі осіб, які з'явились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню: рішення суду підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні первісного позову на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення у цій частині про задоволення позову, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду має бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте вказаним вимогам рішення суду не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову Трускавецької міської ради, суд виходив з того, що ОСОБА_3 є власником спірного будинку на підставі договору купівлі-продажу від 27.12.2007р., самочинне будівництво не здійснював, а на законних підставах здійснив його реконструкцію з надбудовою для покращення житлових умов, оскільки будинок не був придатний для проживання.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки суд дійшов його внаслідок порушення норм процесуального і матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу від 27 грудня 2007р., посвідченого приватним нотаріусом Трускавецього міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі № 2074, ОСОБА_3 купив дерев'яний житловий будинок АДРЕСА_1, що складається з двох житлових кімнат та кухні, житлова площа 22,0 кв.м., загальна площа 38,6 кв.м. право власності на земельну ділянку не оформлено (а.с. 54).

Вказаний житловий будинок розташований в І-й санітарний зоні охорони мінеральних джерел, що підтверджується довідкою Управління архітектури і містобудування Трускавецької міської ради (а.с. 9).

Постановою Ради Міністрів УРСР № 548 від 09.11.1981р. затверджено округ і зони санітарної охорони курорти Трускавець.

Земельна ділянка по вул. АДРЕСА_1 знаходиться у межах першої санітарної зони, що підтверджується вищезазначеною постановою, а також поєднаним планом існуючих і відкоригованих зон санітарної охорони Трускавецього родовища мінеральних вод і курорту (а.с. 243) та викопіюванням із схеми по затвердженні меж санітарної охорони курорту Трускавець (а.с. 244).

У межах першої зони санітарної охорони передбачено виділення і огородження території особливо суворого режиму, що включає в себе область формування і розвантаження мінеральної води "Нафтуся". Будь-яка діяльність, не пов'язана з видобутком мінеральної води, в тому числі будівництво нових та реконструкція старих будівель заборонена.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України "Про курорти" округ санітарної охорони - це територія земної поверхні, зовнішній контур якої збігається з межею курорту. В межах цієї території забороняються будь-які роботи, що призводять до забруднення ґрунту, повітря, води, завдають шкоди лісу, іншим зеленим насадженням, сприяють розвитку ерозійних процесів і негативно впливають на природні лікувальні ресурси, санітарний та екологічний стан природних територій курортів.

Згідно ст. 31 Закону України "Про курорти" на території першої зони (зони суворого режиму) забороняється:

- спорудження будь-яких будівель та інших об'єктів, не пов'язаних з експлуатаційним режимом та охороною природних і лікувальних факторів курорту;

- постійне і тимчасове проживання громадян (крім осіб, які безпосередньо забезпечують використання лікувальних факторів).

Крім того, відповідно до п.6 Правового режиму зон санітарної охорони водних об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.1998р. № 2024, у межах першого поясу зони санітарної охорони забороняється розміщення житлових та громадських будівель.

У липні 2007р. спеціалістами ЗАТ ЛОЗ "Трускавецькурорт" проведено огляд першої зони санітарної охорони в районі вул. І.Франка і встановлено, що громадянином ОСОБА_7 знесено житловий будинок НОМЕР_1 по цій вулиці і розпочато будівництво нового будинку, вирито котлован під закладку нового фундаменту. Про даний факт ЗАТ ЛОЗ "Трускавецькурорт" повідомив Трускавецьку міську раду та головного санітарного лікаря м. Трускавця (а.с. 7).

Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю при Управлінні архітектури і містобудування Трускавецької міської ради проведено перевірку з обстеженням на місці та встановлено, що на земельній ділянці будинку по АДРЕСА_1 виконано демонтаж старого житлового будинку та влаштовано фундаменти під нове будівництво. За виконання будівельних робіт без дозволу та затвердженого і погодженого проекту на громадянина ОСОБА_7 19.07.2007р. було видано припис про припинення будівництва та накладено адміністративне стягнення відповідно до ст. 86 КУпАП та видано припис про припинення будівництва (а.с. 10-11).

Відповідно до довідки від 11.09.2008р. № 2270, виданої Дрогобицьким державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, власником житлового будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_3

Матеріалами справи підтверджується, що на місці старого деревного одноповерхового будинку загальною площею 38,6 кв.м. відповідачем збудовано новий цегляний двохповерховий 4-х кімнатний житловий будинок загальною площею 110,3 кв.м., житловою площею 64,3 кв.м, допоміжною площею 46,0 кв.м (а.с. 73), а також сарай. Зовнішні розміри будинку збільшено.

Факт самочинного будівництва визнається ОСОБА_3 у його зустрічному позові (а.с.33).

Таким чином висновок суду про те, що була здійснена лише реконструкція старого будинку, а не самочинне будівництво, не відповідає матеріалам справи.

Відносини у сфері містобудівної діяльності регулюються Конституцією України, Цивільним, Господарським і Земельним кодексами України, законами України "Про регулювання містобудівної діяльності", "Про Генеральну схему планування території України", "Про основи містобудування", "Про архітектурну діяльність", "Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду", "Про землеустрій", іншими нормативно-правовими актами (стаття 3 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

Поняття "будівництво" включає в себе нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт об'єктів будівництва (частина третя статті 10 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", стаття 4 Закону України "Про архітектурну діяльність").

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Частиною 3 ст. 376 ЦК України передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Згідно ст. 8 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку. Статтею 24 даного закону встановлено, що забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.

Відповідно до ст.26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; 6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

Крім цього, згідно ст. 39 вказаного Закону, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I-III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Аналогічні норми прописано у Постанові Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011р. № 461, якою затверджено Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів.

Колегією суддів встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не звертався за одержанням дозволу на виконання будівельних робіт та не надавав необхідний пакет документів передбачений Положенням про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Держбуду України від 05.12.2000р. № 273, в редакції на час звернення з позовом до суду.

Правовстановлюючі документи на земельну ділянку по АДРЕСА_1 відсутні. Земельна ділянка є власністю територіальної громади і Трускавецька міська рада заперечує щодо її надання ОСОБА_3 та узаконення самочинного будівництва.

Відповідно до ч.2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна не набуває право власності на нього.

Оскільки суд першої інстанції зазначених норм матеріального права не врахував та дійшов помилкового висновку про здійснення відповідачем на законних підставах реконструкції старого будинку, розташованого на земельній ділянці, яка не була йому надана в установленому порядку під самочинно збудований ним будинок, правові підстави для визнання за відповідачем права власності на спірний об'єкт нерухомості відсутні.

В решті рішення суду не оскаржено в апеляційному порядку.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Трускавецької міської ради задовольнити.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 27 травня 2014 року в частині відмови у задоволенні первісного позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов Трускавецької міської ради до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги: Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, Закрите акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів "Трускавецькурорт", про знесення самочинного будівництва - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3 знести самочинно побудований будинок по АДРЕСА_1.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Трускавецької міської ради 129 (сто двадцять дев'ять) грн. 30 коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуючий Т.Г. Мусіна

Судді: І.В. Бермес

Р.В. Савуляк