г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3570/14-ц
Номер провадження 2/213/79/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2015 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу

Дніпропетровської області в складі головуючого судді-Соловйової Л.Я.

при секретарі - Толстіковій А.В.

за участю позивача- ОСОБА_3, представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача: Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" - Новікова М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка внаслідок професійного захворювання,-

ВСТАНОВИВ

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач суду вказала, що її чоловік ОСОБА_4 працював у відповідача - Публічному акціонерному товаристві" Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" /далі ПАТ "ІнГЗК"/ та отримав професійне захворювання, що підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання №11 від 02.06.2009 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік помер та висновком міжрайонної профпатологічної МСЕК від 29.08.2014 року встановлено причинний зв'язок між смертю та професійним захворюванням. У зв'язку зі смертю чоловіка позивач отримала моральні страждання, оскільки він був рідною їй людиною, з яким вона спільно прожила майже 30 років. Після смерті чоловіка позивач корінним чином змінила своє життя, змушена самостійно заробляти собі на життя та утримання сина, який навчається в університеті. Крім того, смерть її чоловіка призвела до глибоких та тривалих моральних страждань. Просила стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 280000 грн. без утримання з суми відшкодування податку з доходів фізичних осіб.

Позивач та її представник у судовому засіданні викладені у позові обставини та позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на зазначені вище факти. Вважають, що смерть ОСОБА_4 настала у зв'язку з систематичним порушенням роботодавцем вимог щодо безпеки праці, що призвело до його професійного захворювання. Про перевищення формальдегіду в робочій зоні - ОСОБА_4 не був проінформований. Моральні страждання у позивачки продовжуються до цього часу. З аналогічними позовами до суду зверталися: син позивачки ОСОБА_5 та донька ОСОБА_6.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі, та суду вказав, що позивачем не доведено завдання їй моральних страждань. Крім того, просить прийняти до уваги матеріальний стан підприємства. Зазначив, що ОСОБА_4 знав про умови праці та був ознайомлений з можливістю негативних наслідків для його здоров'я, пропрацював у важких та шкідливих умовах впродовж 13 років, хоча для отримання права на пенсію за віком на пільгових умовах - йому достатньо було пропрацювати в таких умовах лише 10 років. Комбінат забезпечував свого працівника необхідними засобами індивідуального захисту, спецхарчуванням та іншими пільгами. Вважає, що моральна шкода позивачем та представником позивача - не доведена.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Судом в судовому засіданні встановлено, що в період з 24.11.1995 року по 02.12.2008 року ОСОБА_4 працював на підприємстві відповідача водієм автотранспортних засобів, вивозив гірничу масу з кар'єру (а.с.4-5).

ОСОБА_3 є дружиною ОСОБА_4 (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_1. помер ОСОБА_4 (а.с.3).

Зазначене вище визнано та не оскаржувалось сторонами по справі.

Згідно акту розслідування професійного захворювання №11, затвердженого 03.06.2009 року, причиною виникнення професійного захворювання ОСОБА_4 визнано його роботу в умовах впливу формальдегіду в робочій зоні в концентрації 0,62 мг/куб.м при гранично допустимій 0,5мг/куб.м. Він працював водієм автотранспортних засобів на вивозі гірничої маси з кар'єра. Також зазначено, що за період роботи померлого у відповідача, керівництво відповідача не виконувало вимоги ст.153 КЗпП України, ст.13 Закону України "Про охорону праці", в частині створення на робочих місцях належних, безпечних і нешкідливих умов праці відповідно до положень нормативних актів з охорони праці. Професійне захворювання: токсичний фіброзуючий альвеоліт ЛН першого - другого ступенів. Остаточний діагноз встановлено 12.05.2009 року. (а.с.4-5).

Згідно довідок міжрайонної профпатологічної МСЕК про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом АА 0000118, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і висновком МСЕК встановлений причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням (ВЕК 12.05.2009р.) з 04.07.2014р. (а.с.6,34,36).

В судовому засіданні встановлено, що відповідачем, на виконання колективного договору, надано сім'ї померлого ОСОБА_4, матеріальну допомогу на поховання (а.с.44-45).

У зв'язку із смертю ОСОБА_4, позивачу заподіяні тяжкі моральні страждання. Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області на користь позивача моральна шкода не відшкодовувалась.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які регулюють відшкодування моральної шкоди.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю, згідно ч.2 ст.1168 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Позивачу завдано моральну шкоду, оскільки вона втратила рідну людину, з яким прожила однією сім'єю майже 29 років. Смерть чоловіка призвела до того, що позивач постійно перебуває у напруженому психічному стані, адже думки про його смерть не залишають її навіть до теперішнього часу. Смерть чоловіка вимагає від неї додаткових зусиль для організації життя та змусила її корінним чином змінити своє життя, адже вона змушена самостійно заробляти собі на життя та на утримання сина ОСОБА_7, який навчається на третьому курсі в університеті денної форми навчання (а.с.8), самостійно облаштовувати свій побут, на що вона витрачає весь свій час, який раніше використовувала на спілкування з рідними та друзями, власні справи тощо.

Через неправомірні дії відповідача, що полягли у тому, що ним не забезпечено безпечні та нешкідливі умови праці померлого, що в подальшому призвело до професійного захворювання, та в подальшому до смерті, і таким чином відбулась втрата життєвих зв'язків позивача з рідною людиною.

Факт смерті чоловіка беззаперечно свідчить про те, що позивач відчуває від цього негативні наслідки морального та психологічного характеру.

При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує глибину фізичних і душевних страждань позивача, те, що ці страждання у неї довічні, ступінь вини відповідача, який повинен був забезпечити належні умови праці померлого, суттєві негативні зміни, які відбулися в особистому житті позивача, стан здоров'я, матеріальне становище, суд враховує, що перед смертю чоловік позивача мав професійне захворювання, потребував догляду, лікування, що також завдавало морального болю позивачу.

Доводи представника відповідача про те, що провина за отримане професійне захворювання не лежить виключно на відповідачі, оскільки померлий чоловік позивача ОСОБА_4 знав про умови праці та був ознайомлений із можливістю негативних наслідків для його здоров'я, суд не може враховувати як відсутність вини відповідача за перевищення вмісту шкідливої речовини формальдегіду в робочій зоні, оскільки добровільність виконання робіт у шкідливих умовах праці ОСОБА_4 не знімають з відповідача обов'язку виконати вимоги ч.2 ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України "Про охорону праці" й нести відповідальність в законом встановленому порядку за їх невиконання.

При цьому, суд виходить з засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4. Суд враховує, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Також суд вважає суму 280000 грн. завищеною та не доведеною. Суд вважає такою, що буде справедливою, відповідати обставинам справи, та моральним стражданням зазначеним позивачем - 35000 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. Таким чином позов підлягає частковому задоволенню.

В задоволенні іншої частини вимог необхідно відмовити.

На підставі викладеного і у відповідності зі ст.ст.1167,1168 Цивільного Кодексу України, ст.153 ч.2 КЗпП України, ст.13 Закону України "Про охорону праці", ст.10,11,60, 212-214 ЦПК України, - суд,

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка внаслідок професійного захворювання - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 35000 (тридцять п"ять тисяч) гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на користь держави судовий збір в розмірі 243 гривні 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд м.Кривого Рогу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.Я.Соловйова