Справа №469/574/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2015 року Березанський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - Тавлуя В.В.

при секретарі - Ткач Т. В.

за участю:

представників позивачки - ОСОБА_1

- ОСОБА_2

представників відповідача - ОСОБА_3

- ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Березанка цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк» про визнання права власності на врожай та зобовязання повернути врожай,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_5 08.06.2015 року звернувся до суду з зазначеним позовом про визнання права власності на врожай та зобовязання повернути врожай, в якому, з врахуванням уточнень, викладених в уточненій позовній заяві від 16.06.2015 року (а.с.26- 29) та у заяві від 09.07.2015 року (а.с.75), зазначив, що він є власником земельної ділянки площею 12,53 га, кадастровий номер :09:000:0014, яка знаходиться на території Березанської селищної ради Миколаївської області, на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 261705 від 23.12.2011 року. Земельна ділянка позивачем нікому в оренду чи користування не передавалась.

Відповідач СТОВ «Маяк» з його усного дозволу користувався зазначеною земельною ділянкою в період з 2012 року по 2014 року, однак ніякого договору оренди з Відповідачем він не укладав і не підписував. Після збирання врожаю 2014 року повідомив директора СТОВ «Маяк» у письмовій формі про те, що він має намір самостійно обробляти земельну ділянку, однак ніякої відповіді на його повідомлення не отримав. Земельна ділянка була зорана та засіяна проти волі власника.

Для вирішення суперечки він звернувся до Березанської районної державної адміністрації, де отримав копію Договору оренди від 10.01.2012 року. Однак, даний договір він не підписував.

З листа Управління ДФС у Миколаївській області від 24.04.2015 року він дізнався, що підприємством СТОВ «Маяк» у відомостях про наявність земельних ділянок, поданих до податкової декларації з фіксованого сільськогосподарського податку та єдиного податку, зазначена земельна ділянка не відображалася. В звязку з цим вважає, що спірна земельна ділянка не використовувалася у господарській діяльності підприємства на підставі Договору оренди від 10.01.2012 року та не відображало існування вказаного договору у обовязковій звітності, тобто договір оренди сторонами не виконувався.

Крім того, оскільки на договорі оренди відсутній запис про здійснення державної реєстрації зазначеного договору, посилаючись на ст.125 Земельного кодексу України, якою передбачено, що право оренди земельної ділянки виникає з моменту його державної реєстрації, та ст.210 Цивільного кодексу України, Позивач вважає, що правочин щодо оренди земельної ділянки не вчинено. В звязку з цим, на його думку, відповідач користується спірною земельною ділянкою безпідставно, і здійснив самовільне зайняття земельної ділянки.

Посилаючись на наведені обставини просить суд:

- визнати його власником врожаю озимої пшениці 2015 року на земельній ділянці кадастровий номер :09:000:0014, яка знаходиться на території Березанської селищної ради Миколаївської області;

- зобовязати СТОВ «Маяк» повернути врожай озимої пшениці, зібраний на земельній ділянці кадастровий номер :09:000:0014.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Вважають, що відповідач безпідставно користується земельною ділянкою, належною ОСОБА_5, а тому позивач, як її власник, має право на врожай, вирощений на зазначеній земельній ділянці.

Представники відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечували. Пояснили суду, що позивач добровільно передав у платне користування спірну земельну ділянку, уклавши з відповідачем письмовий договір оренди земельної ділянки від 10.01.2012 року, терміном дії на 10 років. За користування орендованою земельною ділянкою СТОВ «Маяк» сплачувало позивачу орендну плату. Зазначений договір оренди не пройшов державну реєстрацію з вини Позивача, який своєчасно не надав наявні у нього документи, необхідні для здійснення державної реєстрації (ОСОБА_4 встановлення меж у натурі).

У вересні 2014 року ОСОБА_5 повідомив підприємство про своє бажання самостійно обробляти спірну земельну ділянку, але на той час її було вже засіяно. Вважають, що у Позивача відсутні права на врожай, вирощений на спірній земельній ділянці, так як Відповідач користувався земельною ділянкою правомірно, а Позивач її не засіював та не оброблював, а також не ніс відповідних матеріальних витрат.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 261705 від 23.12.2011 року позивач ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 12,53 га, кадастровий номер :09:000:0014, яка знаходиться на території Березанської селищної ради Миколаївської області, що підтверджується оглянутим у судовому засіданні оригіналом даного документу (а.с.6).

Як вбачається з матеріалів справи і не заперечується сторонами, 10.04.2012 року позивач ОСОБА_5 фактично передав в платне користування СТОВ «Маяк» земельну ділянку площею 12,53 га. Факт передачі земельної ділянки відповідачу оформлено оглянутим судом і підписаним сторонами ОСОБА_4 приймання-передачі земельної ділянки від 10.04.2012 року (а.с.91), згідно даних якого Орендодавець ОСОБА_5 передає, а Орендар СТОВ «Маяк» приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 12,53 га строком на 10 років для сільськогосподарського виробництва.

З наданих Відповідачем в обґрунтування заперечень проти позову ксерокопій Відомості на виплату грошей за вересень 2013 року (а.с.88), Відомості на виплату грошей (орендна плата за земельні паї) за 2013 рік (а.с.89), Відомості на виплату грошей за вересень 2014 року (а.с.90), вбачається, що Відповідач СТОВ «Маяк» здійснював Позивачу ОСОБА_5 виплату грошових коштів за користування підприємством належною Позивачу земельною ділянкою, що не заперечують представники Позивача.

Крім того, 10.01.2012 року сторони підписали Договір оренди землі від 10.01.2012 року (а.с.11-14), зі змісту якого вбачається, що сторони досягли тих самих домовленостей щодо передачі в оренду Відповідачу земельної ділянки Позивача, які викладені у ОСОБА_4 приймання-передачі земельної ділянки від 10.04.2012 року (п.1., 2, 8 договору). Також п.9 підписаного договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі 4636,14 грн. на рік. На договорі відсутній запис про здійснення державної реєстрації.

Даний факт не заперечується позивачем, і підтверджується також листом заступника начальника Відділу Держземагенства у Миколаївській області від 27.02.2015 року (а.с.80), ксерокопіями листа голови Березанської районної державної адміністрації від 04.03.2015 року (а.с.10) та листа Начальника управління агропромислового розвитку райдержадміністрації від 12.03.2015 року (а.с.15).

З наявної у матеріалах справи ксерокопії заяви ОСОБА_5 від 26.09.2014 року (а.с.31), вбачається, що позивач повідомив Відповідача про свій намір самостійно обробляти власну земельну ділянку.

Посилаючись на відсутність державної реєстрації Договору оренди землі від 10.01.2012 року та на свою заяву від 26.09.2014 року позивач вважає, що Відповідач безпідставно користується належною йому земельною ділянкою, а тому він є власником врожаю, вирощеного на спірній земельній ділянці відповідно до положень ч.2 ст.189 Цивільного кодексу України.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову суд виходить з наступного.

Згідно ч.2 ст.189 Цивільного кодексу України, на положення якої посилається позивач обґрунтовуючи позов, продукція, плоди та доходи належать власникові речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом з тим, на підставі встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що між сторонами у справі існували фактичні договірні відносини з приводу оплатного користування спірною земельною ділянкою на підставі усних домовленостей та ОСОБА_4 приймання-передачі земельної ділянки від 10.04.2012 року (а.с.91).

В звязку з цим, суд вважає, що Відповідач, починаючи з 10.04.2012 року являвся добросовісним користувачем земельної ділянки площею 12,53 га, кадастровий номер :09:000:0014.

До того ж, як встановлено судом, вирощений на спірній земельній ділянці врожай є наслідком господарської діяльності СТОВ «Маяк», повязаної зі значними матеріальними витратами Відповідача, який спірну земельну ділянку засіяв та обробляв. Даний факт не заперечується представниками Позивача, і також підтверджуються Розрахунком витрат на посів озимої пшениці на площі 12,53 га кадастровий номер :09:000:0014 (а.с.53).

За таких обставин, керуючись ч.6 ст.3 Цивільного кодексу України, якою визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність, суд вважає, що положення ч.2 ст.189 Цивільного кодексу України, на яку посилається Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, не підлягають застосуванню до правовідносин, що мають місце між сторонами у даній цивільній справі.

Дійшовши такого висновку, суд не приймає до уваги доводи Позивача в частині того, що після направлення ОСОБА_5 на адресу Відповідача заяви від 26.09.2014 року про намір самостійно обробляти земельну ділянку, останній не вправі був здійснювати на ній агротехнічні роботи, оскільки, як вбачається з наявного у матеріалах справи ОСОБА_4 СТОВ «Маяк» (а.с.104), і що не заперечував у судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, станом на 26.09.2014 року земельну ділянку площею 12,53 га, кадастровий номер :09:000:0014, вже було засіяно озимою пшеницею.

Приймаючи рішення у справі суд також враховує, що відповідно до положень ч.2 ст.184 ЦК України предметом позовних вимог є річ, визначена родовими ознаками, яка вимірюється числом, вагою та мірою.

Разом з тим, позивач не вказав у позові, і не довів у судовому засіданні, необхідні кількісні та вартісні характеристики врожаю озимої пшениці 2015 року на земельній ділянці кадастровий номер :09:000:0014, які мають значення для правильного вирішення справи, та виконання судового рішення.

В звязку з цим, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 слід відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд ,

в и р і ш и в:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_5 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк» про визнання права власності на врожай та зобовязання повернути врожай, відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Березанський районний суд Миколаївської області шляхом подачі скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подавати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 14 липня 2015 року.

Суддя: