У Х В А Л А

Іменем України

12 серпня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Леска В.В.

суддів - Ігнатюка Б.Ю., Кожух О.А.

при секретарі - Марчишаку Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою публічного акціонерного товариства «Кредобанк» на дії, бездіяльність старшого державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Бачинської О.В. та скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу за апеляційною скаргою міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 3 лютого 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

21 листопада 2014 року ПАТ "Кредобанк" звернулося до суду із скаргою, посилаючись на те, що на примусовому виконанні міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції перебуває виконавче провадження із примусового виконання виконавчого листа № 2-2307/11, виданого Ужгородським міськрайонним судом 31 серпня 2012 року, про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» в сумі 88 873,01 грн..

25 червня 2014 року старший державний виконавець міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Бачинська О.В. винесла постанову ВП № 35736775 про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 та п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, і здійснені державним виконавцем заходи щодо такого майна виявилися безрезультатними та майно боржника, розшук якого здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлено протягом року з дня оголошення розшуку. Заявник зазначав, що при вчиненні виконавчих дій по примусовому стягненню коштів з боржника державним виконавцем не було вжито всіх передбачених законом заходів з метою виконання рішення суду, зокрема, не організовано розшук іншого майна та порушено порядок надіслання копії вказаної постанови. Враховуючи наведене в уточненій скарзі ПАТ «КРЕДОБАНК» просило:

- визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Бачинської О.В. при примусовому виконанні виконавчого листа №2-2307/11, виданого 31.08.2012 року Ужгородським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» заборгованості;

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського МРУЮ Бачинської О.В. з винесення 25.06.2014р. постанови про повернення виконавчого документу стягувачу при примусовому виконанні виконавчого листа №2-2307/11, виданого 31.08.2012 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» заборгованості;

- визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського МРУЮ Бачинської О.В. щодо не направлення стягувачу постанови про повернення виконавчого документа стягувачу в порядку та строки передбачені ЗУ «Про виконавче провадження».

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 3 лютого 2015 року уточнену скаргу ПАТ "Кредобанк" на дії, бездіяльність старшого державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Бачинської О.В. та скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 25.06.2014 року задоволено.

Визнано неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Бачинської О.В. при примуовому виконанні виконавчого листа № 2-2307/11 р., виданого 31.08.2012 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» заборгованості.

Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Бачинської О.В. з винесення 25.06.2014 року постанови про повернення виконавчого документа стягувачу при примуовому виконанні виконавчого листа № 2-2307/11 р., виданого 31.08.2012 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» заборгованості.

Визнано неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Бачинської О.В. щодо не надіслання ПАТ «КРЕДОБАНК» постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 25.06.2014 року у порядку та строки, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження».

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду міський відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність такої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, неповного встановлення обставин справи, просив скасувати оскаржуване ним ухвалу.

Межі доводів апеляційної скарги - державним виконавцем в повній мірі здійснені заходи примусового виконання рішень по виконавчому провадженні № 35736775 по виконанню виконавчого листа № 2-2307/11 від 31 серпня 2012 року, як наслідок вжитих дій, 25 червня 2014 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу по ЄДРВП №35736775 відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

В запереченні на апеляційну скаргу представник ПАТ «КРЕДОБАНК» Мельник Я.Ю. вважає апеляційну скаргу міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції надуманою, необгрунтованою й такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 6 травня 2015 року судові витрати по справі відсутні.

Старший державний виконавець міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Бачинська О.В. підтримала апеляційну скаргу.

Представник ПАТ «КРЕДОБАНК» Мельник Я.Ю. просив апеляційну скаргу відхилити з підстав, зазначених в запереченні, й залишити без змін ухвалу суду першої інстанції, постановлену з дотриманням вимог закону.

Заслухавши доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що 6 грудня 2012 року представник ПАТ «КРЕДОБАНК» звернувся до відділу ДВС Ужгородського МРУЮ з письмовою заявою про прийняття на примусове виконання виконавчого листа № 2-2307/11 р., виданого 31 серпня 2012 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» заборгованості.

Постановою від 19 грудня 2012 року старшим державним виконавцем міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Бачинською О.В. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-2307/11 р. та надано боржнику строк для добровільного виконання рішення до 26 грудня 2012 року.

Як встановлено судом, у встановлений для добровільного виконання рішення суду строк боржник рішення не виконав, тому державним виконавцем були направлені запити в ДПС України, Ужгородський міський центр зайнятості, Державну інспекцію сільського господарства в Закарпатській області для виявлення майна боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Постановою від 18 лютого 2013 року старшого державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Бачинської О.В. оголошено розшук майна, а саме транспортного засобу марки "Мітсубісі Ланцер", належного боржнику.

Також судом встановлено, що 25 червня 2014 року старшим державним виконавцем міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Бачинською О.В. було складено акт про відсутність у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення; про те, що транспортний засіб, оголошений в розшук 18 лютого 2013 року, не розшуканий протягом року органами внутрішніх справ та не проживання боржника за адресою.

25 червня 2014 року старшим державним виконавцем міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Бачинською О.В. винесена постанова, згідно якої відповідно до п. 2 та п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повернутий стягувачеві у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення та транспортний засіб, оголошений в розшук, не розшукано органами внутрішніх справ протягом року з дня оголошення розшуку.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 14 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), як провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 5.1.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 звернення стягнення на майно боржника полягає в його виявленні (шляхом надіслання запитів до органів державної податкової інспекції, банків, дорожньої автомобільної інспекції, бюро технічної інвентаризації, нотаріату тощо), описі, арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено вичерпний перелік підстав для повернення виконавчого документу стягувачу.

Згідно п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо боржник - фізична особа чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт (ч. 2 ст. 47 цього Закону).

Дослідивши матеріали виконавчого провадження № 35736775 по виконанню виконавчого листа № 2-2307/11, виданого 31 серпня 2012 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» заборгованості, суд прийшов до висновку, що державним виконавцем безпідставно було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві.

Такий висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, 25 червня 2014 року старшим державним виконавцем міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Бачинською О.В. було складено акт про відсутність у боржника ОСОБА_2 будь-якого майна, на яке можна звернути стягнення в рахунок погашення боргів. Транспортний засіб оголошений в розшук 18 березня 2013 року не розшуканий протягом року органами внутрішніх справ і що боржник не проживає за даною адресою з 2012 року.

Як вірно зазначив суд, вказаний вище акт від 25 червня 2014 року про відсутності у боржника майна складено у відсутності боржника, зазначивши, що боржник з 2012 року не проживає за даною адресою, державний виконавець не вказала за якою адресою і, що такий акт не може бути доказом відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Також судом встановлено, що державним виконавцем не були вжиті заходи щодо виявлення належного боржнику майна, що перебуває в інших осіб, а також майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб ст. 55 ЗУ «Про виконавче провадження».

Оглядом вказаних вище матеріалів виконавчого провадження № 35736775 встановлено, що державним виконавцем протягом тривалого часу не здійснювались заходи з виконання судового рішення, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», протягом тривалого часу не здійснювались виклики боржника, не перевірявся факт проживання його за адресою, зазначеною у виконавчому провадженні. Крім того, державним виконавцем не вживались заходи щодо встановлення місця проживання, перебування боржника ( ст. 40 Закону).

За таких обставин, суд прийшов до вірного висновку, що державний виконавець в порушення вимог ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» не вжив усіх належних, своєчасних заходів щодо повного виконання судового рішення, а винесена ним постанова від 25 червня 2014 року про повернення виконавчого документа стягувачеві з вказаних підстав є передчасною та неправомірною.

Бездіяльність старшого державного виконавця Бачинської О.В. щодо не надіслання ПАТ «КРЕДОБАНК» копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві в порядку та строки, передбачені законом, суд обгрунтовано визнав неправомірною, оскільки в судовому засіданні державний виконавець не надала докази про надіслання постанови від 25 червня 2014 року стягувачеві.

З копії супровідного листа МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції від 25 червня 2014 року № 14-35736775 вбачається, що 8 грудня 2014 року ПАТ «КРЕДОБАНК» отримав постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, що підтверджується відміткою банку, вхідний № 26986 від 8 грудня 2014 року.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять встановлених законом підстав для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали, яка постановлена з додержанням вимог матеріального й процесуального права.

Отже, постановляючи ухвалу, суд першої інстанції, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення уточненої скарги.

З огляду на викладене та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційну скаргу міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції слід відхилити й залишити без змін ухвалу суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції відхилити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 3 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: