АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8183/15 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі Круглик В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою КузикаТараса Степановича - представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа: ОСОБА_5, Товариство з обмеженою відповідальністю « Факторингова компанія «Вектор плюс» про визнання правочину часткового недійсним.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ТОВ "Кредитні ініціативи" звернулось з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки, просив в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 2608/0607/88-015 від 16.06.2007, яка станом на 01.03.2014 становить 1 124 589,11 грн. та складається із заборгованості: за кредитом - 602 625,77 грн.; по відсотках - 390 707,00 грн.; пені - 131 256,34 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а також встановити спосіб реалізації нерухомого майна шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки у межах процедури виконавчого провадження згідно Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи - ОСОБА_5, Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» про визнання правочину частково недійсним - відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції представник позивача подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21.04.2015 в частині відмови в задоволені позовних вимог ТОВ «Кредитні Ініціативи» та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити повністю, мотивуючи тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що Дніпровським районним судом м. Києва неправомірно застосовано норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» відмовляючи в задоволені позову, оскільки суд орієнтувався на тимчасовість даного закону. Крім того, порушення права ТОВ «Кредитні Ініціативи» на судовий захист при ухвалені Дніпровським районним судом м. Києва рішення про відмову у зверненні стягнення на предмет іпотека на підставі даного закону також виражене в тому, що ТОВ «Кредитні Ініціативи» втрачає можливість повторного звернення до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, після втрати чинності зазначеного закону, оскільки рішенні між тими сторонами, про той самий предмет вже вирішено.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_5 та представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 заперечували проти доводів апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін. Позивач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи судом повідомлений у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторінабо інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи», суд першої інстанції виходив із того, що на спірні правовідносини поширюються вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Проте з таким висновком суду погодитися не можна з таких підстав.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, 16.06.2007 між АКБ «ТАС-Комецбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_5 був укладений Кредитний договір № 2608/0607/88-015, за умовами якого банк зобов'язується надати ОСОБА_5 кредит у розмірі 70 000,00 США на строк з 16.06.2007 по 15.06.2017 на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язався повернути кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором (а.с. 5-7).

16.06.2007 з метою забезпечення належного виконання позичальником зобов'язання за Кредитним договором № 2608/0607/88-015 від 16.06.2007 року між АКБ «ТАС-Комецбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (іпотекодавцями) був укладений Іпотечний договір, відповідно до умов якого останні передали банку в іпотеку двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, що належать Іпотекодавцям на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 13.08.2004 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстр. №6868

Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав і повному обсязі, надавши Відповідачу кредит у сумі 70 000,00 США.

В свою чергу, позичальник неналежно виконував взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим виникла прострочена заборгованість.

28.11.2012 між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» (надалі - ПАТ «Сведбанк») та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» (надалі - ФК «Вектор Плюс») було укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. вказаного Договору Банк відступає Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі документації. З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема, право грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів.

Того ж дня, 28.11.2012 між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» також було укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. зазначеного Договору ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступає ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі переданої документації. З моменту відступлення Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів.

Отже, з 28.11.2012 усі права кредитора за Кредитним договором належать ТОВ «Кредитні ініціативи».

На час передачі права вимоги новому кредитору прострочена сума боргу складала розмір 60 345,25 доларів США заборгованість за кредитом, що за курсом НБУ становить суму 602 625,77 грн., 28 376,10 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, що за курсом НБУ становить суму 390 707,00 грн., 22 862,09 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості.

Як новий кредитор, ТОВ «Кредитні ініціативи» на виконання вимог п. 6.1.3 кредитного договору та п. 11 іпотечного договору направило відповідачам письмові повідомлення про необхідність погасити прострочену заборгованість і попередження про те, що у випадку невиконання зобов'язань за Кредитним договором буде звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Відповідачами не виконано вимог позивача, передбачені п. 11 іпотечного договору та викладених у листах-вимогах.

Станом на 01.03.2014 загальна сума заборгованості позичальника за кредитним договором № 2608/0607/88-015 від 16.06.2007 становила розмір - 1 124 589,11 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом - 602 625,77 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 390 707,00 грн. та пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості за останній рік невиконання основного зобов'язання, в межах строку позовної давності за основним зобов'язанням за період з 01.03.2013 по 01.03.2014 у розмірі 131 256,34 грн.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Із наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що відповідач порушив свої зобов′язання щодо щомісячного повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом.

Частиною першою статті 33 та статті 39 Закону № 898-ІV передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до пункту 6.1.3 кредитного договору та п. 11 іпотечного договору, укладеного між сторонами, іпотекодержатель має право в разі порушення іпотекодавцем зобов'язань звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (далі - Постанова) право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Таким чином, банк скористався наданим йому правом та звернувся до суду за захистом своїх прав шляхом подання позову про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи», суд першої інстанції не виходив із зазначених норм закону та положень договору іпотеки, а керувався законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року за № 1304-УІІ.

Так, 07 червня 2014 року набув чинності Закон № 1304-VII, згідно з пунктом 1 статті 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: воно використовується як місце постійного проживання, загальна площа його не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

У юридичному розумінні мораторій має значення відстрочки виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта.

Таким чином, норми Закону № 1304-VII самі по собі не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову. Встановлений Законом № 1304-VII мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов'язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

За таких обставин у суду першої інстанції не було передбачених законом підстав для відмови в позові про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ураховуючи, що судом при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки неправильно застосовані норми матеріального права, у справі не вимагається збирання чи додаткової оцінки доказів, обставини справи судом встановлені повно і правильно, то відповідно до ст. 309 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи - ОСОБА_5, Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» про визнання правочину частково недійсним не оскаржується.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Кузика Тараса Степановича - представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором № 2608/0607/88-015 від 16.06.2007, яка станом на 01.03.2014 становить 1 124 589,11 грн. та складається із заборгованості: за кредитом - 602 625,77 грн.; по відсотках - 390 707,00 грн.; пеня - 131 256,34 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_5, ОСОБА_6 шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки у межах процедури виконавчого провадження згідно Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час його реалізації. В іншій частині рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року залишити без змін.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» судовий збір в розмірі 1827, 00 гривень.

Стягнути ОСОБА_6 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» судовий збір в розмірі 1827, 00 гривень.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: