Справа №2/489/2172/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну спаржу за позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» (далі ПАТ «Миколаївгаз») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 р. ПАТ «Миколаївгаз» звернулося до суду з позовом, яким просило стигнути з відповідача борг в розмірі 5863,75 грн., який складається з суми нарахованої протягом але частково несплаченої протягом 1997-2007 р.р. оплати за послуги газопостачання 1927,71 грн., трьох процентів річних 756,13 грн. і інфляційних втрат суми боргу 3179,91 грн. Просило також стягнути 243,60 грн. судового збору.

В судове засідання представник позивача надав заяву на підтримку позову.

Відповідач надав письмові заперечення із заявою про застосування строку позовної давності.

Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини.

Відповідно до наявної в матеріалах справи про видачу судового наказу №2-н/489/803/15 копії паспорту громадянина України виданого 21 травня 2003 р., відповідач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з липня 1967 р.

На імя відповідача відкрито особовий рахунок для оплати послуг позивача із централізованого газопостачання.

У 2007 р. газопостачання на квартиру відключено позивачем і дотепер не відновлено.

Відповідно до розрахунку позову станом на 05 грудня 2013 р. (а.с.6-11):

З травня по грудень 1997 р. борг за надані послуги складає 96,63 грн., без врахування оплачених 1,53 грн. у грудні.

За 1998 р. сума боргу 145,22 грн., без врахуванням сплачених 17,91 грн.

За 1999 р. сума боргу 198,71 грн., без врахування сплачених 6,37 грн.

За 2000 р. сума боргу 208,24 грн., без врахування сплачених 7,04 грн.

За 2001 р. сума боргу 211,74 грн., без врахування сплачених 3,54 грн.

За 2002 р. сума боргу 215,28 грн., оплати не було.

За 2003 р. сума боргу 215,28 грн., оплати не було.

За 2004 р. сума боргу 215,28 грн., оплати не було

За 2005 р. сума боргу 148,79 грн., без врахування оплачених 67,97 грн.

За 2006 р. сума боргу 232,76 грн., без врахування сплачених 117,94 грн.

З січня по 03 квітня 2007 р. (день відключення від газопостачання) сума боргу 76,97 грн., без врахування сплачених 22,91 грн.

З 2008 р. по 2013 р. оплата не нараховувалася. У 2008 р. на оплату внесено 24 грн., у 2009 р. 13,19 грн.

Борг в сумі складає 1927,71 грн.

У червня 2014 р. ПАТ «Миколаївгаз» звернулося до Ленінського районного суду м. Миколаєва із заявою про видачу судового наказу на борг в сумі 1927,71 грн., який було видано 01 липня 2014 р. за №2н/489/803/2014 і скасовано за заявою ОСОБА_1 ухвалою від 08 серпня 2014 р.

Згідно зі ст. ст. 71, 75, 76, 80 ЦК УРСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Позовна давність застосовується незалежно від заяви сторін. Перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.

Аналогічні положення, окрім застосування позовної давності незалежно від заяви сторони, закріплені в ст. ст. 257, 261, ч. 5 ст. 267 ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 р.

Положеннями ч. 1 ст. 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Отже, по хронології після початку перебігу строку позовної давності у червні (наступний місяць за тим в якому утворилася заборгованість травні 1997 р.) і в наступні місячні розрахункові періоди трирічний строк позовної давності переривався частковим оплатами відповідача у тому ж році і наступних 1998, 1999, 2000 та у квітні 2001 р.

З травня 2001 р. і по липень 2005 р. включно відповідач оплату не здійснював.

У відповідності до п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

18 серпня 2005 р. відповідач здійснив оплату, чим строк позовної давності за попередні три роки перервав, і потім здійснював часткову оплату у 2006 р., 2007 р., а також після відключення його від послуг газопостачання - у 2008 р. та востаннє 13 листопада 2009 р.

Подання ПАТ «Миколаївгаз» 18 червня 2014 р. заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, переривало перебіг строку позовної давності (постанова ВСУ від 21 січня 2015 р. у справі 6-214цс14).

Тобто стягнення боргу в разі обґрунтованості позову обмежується останніми трьома роками перед зверненням кредитора до суду.

Згідно ч. 1 ст. 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Три роки до подачі ПАТ «Миколаївгаз» заяви про видачу про видачу судового наказу припадають на 18 червня 2011 р., тобто суботу. Отже строк позовної давності в межах якого з відповідача може бути здійснено стягнення розпочинається з першого робочого дня 20 червня 2011 р. (ч. 5 ст. 254 ЦК України) Нарахування боргу позивачем відповідачу не ведеться з 03 квітня 2007 р. Розрахунок боргу в даній справі обмежується 05 грудня 2013 р.

Поважних причин пропуску строку позивач юридична особа не навів

У відповідності до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач послуг повинен сплачувати за надані житлово-комунальні послуги.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок основної вимоги боргу 1927,71 грн. і додаткових вимог трьох процентів річних 756,13 грн. і інфляційних втрат суми боргу 3179,91 грн. ОСОБА_1 належними доказами не спростував.

Тому у задоволенні обґрунтованого і доведеного позову слід відмовити через сплив строку позовної давності.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.2 12-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в тому ж порядку і в той самий термін, який обраховується з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Г. Губницький