АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4280/15 Справа № 0417/2-4614/2011 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Демченко Е.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Волошина М.П., Куценко Т.Р.

при секретарі Прудченко В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25 грудня 2014 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за теплову енергію,-

в с т а н о в и л а :

У червні 2009 року публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпроенерго» (далі - «ДТЕК Дніпроенерго») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за теплову енергію, мотивуючи тим, що у відповідності до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вони надають споживачам житлово-комунальні послуги, які полягають у постачанні теплової енергії за адресою де зареєстровані відповідачі.

Посилаючись на те, що відповідачі систематично порушують свої зобовязання з оплати наданих послуг за встановленими тарифами, через що станом на 01 березня 2009 року утворилась заборгованість у розмірі 10.057 грн. 31 коп., яку позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25 грудня 2014 року позовні вимоги ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення, зазначаючи, що рішення постановлене з порушенням норм матеріального й процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5)чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6)як розподілити між сторонами судові витрати; 7)чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8)чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Однак зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення суду не відповідає.

У відповідності до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно ч.1 ст.68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги; споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.13 Закону України від 24 червня 2004 року «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 зареєстровані і мешкають в квартирі АДРЕСА_1, за якою позивач надає послуги з теплопостачання.

Правовідносини між сторонами оформлювались шляхом видачі розрахункової книжки з відкриттям особового рахунку №353398.

Відповідачі погодились з умовами надання теплової енергії і користувався наданими послугами.

В результаті несплати за використану теплову енергію по особовому рахунку №353398 виникла заборгованість станом на 01 березня 2009 року в розмірі 10.057 грн.31 коп. (а.с.8,9-11).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що наданий позивачем розрахунок заборгованості написаний від руки, що робить його неможливим для читання, також в матеріалах справи є картка квартиронаймача, яка у свою чергу не є належно завіреною, не надано договору про надання теплової енергії, що у сукупності перешкоджає повно, всебічно та обєктивно дослідити матеріали справи.

З таким висновком суду погодитись не можна.

Згідно із ч.ч.1,3 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Відповідно до ч.3 ст.15 ЦПК України суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Відповідно до ст.10, 60 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 212 ЦПК України визначено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В матеріалах справи міститься розрахунок суми заборгованості та картка квартиронаймача, які на думку колегії суддів підтверджують наявну заборгованість, вони є належним чином завіреними оскільки, на них міститься підпис та печатка позивача, а тому є належними доказами, крім того відповідач ОСОБА_2К в своїх поясненнях не заперечує, що користувався послугами позивача (а.с.40-42).

Відповідно до п.1 ч.3 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачений обов'язок споживача укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Статтями 20, 21 цього самого Закону визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про падання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Частиною 6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання» та п.18 «Правил з надання послуг центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» визначено, що оплата послуг повинна проводитися споживачем теплової енергії щомісячно за фактично отриману теплову енергію.

Частиною 1 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно.

Згідно ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно до ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки у відповідності до ст. 257 ЦК України.

Згідно ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі тривалий час, а саме з січня 2002 року не оплачували надані їм послуги.

Відповідачем ОСОБА_2 було подано заяву, в якій він просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності та зазначав, що не погоджується з нарахованою сумою тому, що він користується пільгами (а.с.9-10).

Відповідно до ст.24 Закону України «Про теплопостачання» серед основних обовязків споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Невиконання відповідачем-споживачем обовязку укласти указаний договір не звільняє його від виконання обовязків як споживача від оплати наданих послуг.

Згідно п.22 Правил з надання послуг центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у разі коли споживач відповідно до законодавства має пільги з оплати послуг у договорі робиться відповідна позначка. Дані про зазначену пільгу вносяться у договір між виконавцем та споживачем. У разі отримання права на пільги споживач подає виконавцю письмову заяву та документи, що його підтверджують. Оплата за послуги з урахуванням пільг нараховується з дати подання документів, що підтверджують право на пільги.

Відповідно до п.7 додатку до постанови Кабінету Міністрів України №94 від 16 лютого 1994 «Про порядок надання пільг, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх захисту», пільга надається особі, яка має право на пільгу, з дня звернення і на підставі відповідних документів.

Апелянтом не надано суду належних та допустимих доказів тому, що він надав позивачу документи на підтвердження його права на пільги.

Ураховуючи те, що позивач до суду з позов про стягнення заборгованості за теплову енергію звернувся лише 5 червня 2009 року, стягненню підлягає сума за період з червня 2006 року по червень 2009 року, проте позивачем надані розрахунки лише за період по 01 березня 2009 року, тому стягненню підлягає сума (у межах позовних вимог) у розмірі 6.503 грн.50коп. за період з червня 2006 року по 01 березня 2009 року (117 грн.60 коп.+188 грн.27 коп.+1.732 грн. 60 коп.+85 грн.08 коп.+403 грн.65 коп.+213 грн.19 коп.+ 346 грн.52 коп.+354 грн.59 коп.+693 грн.04 коп.+255 грн. 85 коп.+137 грн.18 коп.+434 грн.40 коп.+162 грн.64 коп. +384 грн.72 коп.+517 грн.61 коп.+567 грн.91 коп.+442 грн. 47 коп.533 грн.82 коп.) (а.с.8,9-11).

Зясувавши обставини справи та давши належну правову оцінку зібраним доказам, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, як таке що постановлене з порушенням норм матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути судовий збір в розмірі 395 грн.40 коп.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25 грудня 2014 року скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за теплову енергію задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» заборгованість за теплову енергію з період з 01 червня 2006 року по 01 березня 2009 року у розмірі 6.503 грн.50 коп. В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» судовий збір в розмірі по 131 грн. 80 коп. з кожного.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Суддя: Волошин М.П.

ОСОБА_5