Номер провадження: 22-ц/785/6268/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Фальчук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Фальчука В.П.,

суддів Таварткіладзе О.М., Калараш А.А.,

секретаря Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2015 року, в цивільній справі за поданням Старшого державного виконавця Другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_4, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, -

встановила;

29.09.2014 року Старший державний виконавець Другого Київського відділу ДВС Одеського МУЮ ОСОБА_4 звернувся до суду із поданням, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, посилаючись на те, що він ухиляється від виконання судового рішення про стягнення з нього на користь ПАТ «ОСОБА_5 кредит» грошових коштів у розмірі 624204 грн. 93 коп., а саме: не зявляється на виклики до Другого Київського відділу ДВС Одеського МУЮ.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03.10.2015 року подання Старшого державного виконавця Другого Київського відділу ДВС Одеського МУЮ ОСОБА_4 задоволене частково. Суд заборонив ОСОБА_2 виїзд за межі України до виконання зобовязань за судовим рішенням у цивільній справі №1512/539/2012.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 просить ухвалу суду скасувати у звязку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання Старшого державного виконавця Другого Київського відділу ДВС Одеського МУЮ ОСОБА_4

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст ухвали, що оскаржена, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні проводитися перевірка ухвали, встановлюватися обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, за наступних підстав;

За правилами п.2ч.1ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Задовольняючи подання старшого державного виконавця Другого Київського відділу ДВС Одеського МУЮ ОСОБА_4 і забороняючи ОСОБА_2 виїзд за межі України до виконання зобовязань, покладених на нього за судовим рішенням у цивільній справі №1512/539/2012, суд першої інстанції не мотивував своїх висновків, пославшись лише на норми матеріального права.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, так як суд не в повному обсязі встановив обставини, що мають значення для справи, та порушив норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог п.18ч.3ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням суду.

Cтаттею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» визначено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконанні зобовязання до виконання зобовязань, або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобовязань.

Зі змісту ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», п.18ч.3ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що ухиляння боржника від виконання судового рішення повинно виражатися в його діях чи бездіяльності, які доводять таке ухилення, а саме:

-боржника має роботу, але не надає про це відомості державному виконавцю,

-боржник має грошові кошти, але не пересилає їх стягувачам,

-боржник має майно, на яке може бути накладене стягнення, але приховує його і т.п.

Згідно п.3ч.1ст.210 ЦПК України в мотивувальній частині ухвали суд зазначає мотиви, на підставі який він дійшов до такого висновку, і закону, яким суд керувався, постановляючи ухвалу.

Відповідно до вимог ч.3ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Судом першої інстанції вказані норм права були порушені.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з поданням Старший державний виконавець Другого Київського відділу ДВС Одеського МУЮ ОСОБА_4, посилався на те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобовязань за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25.06.2013 року про стягнення з нього на користь ПАТ «ОСОБА_5 Кредит» заборгованості за кредитним договором у розмірі 624204 грн. 93 коп. На думку старшого державного виконавця, таке ухиляння виражається у тому, що боржник не зявляється на виклики до виконавчої служби. Але доказів того, що боржник викликався до Другого Київського відділу ДВС Одеського МУЮ у встановленому законом порядку старшим державним виконавцем не надано. Складені державним виконавцем акти про те, що ОСОБА_2 не було вдома у той час, коли туди зявився державний виконавець, не є доказом ухиляння боржника від виконання судового рішення.

Колегія суддів визнає, що старшим державним виконавцем не надано доказів (документів), які б свідчили, що старшим державним виконавцем, відповідно до вимог ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» були прийняті всі можливі та необхідні заходи для виконання виконавчого документа.

Суд першої інстанції не звернув уваги на відсутність у поданні доказів ухиляння боржника від виконання судового рішення, в судовому засіданні таких обставин не встановив, та в порушення вказаних вище норм матеріального і процесуального права безпідставно прийшов до висновку, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

На підставі викладеного ухвала суду підлягає скасуванню, з постановлянням нової ухвали про відмову в задоволенні подання Старшого державного виконавця Київського відділу ДВС Одеського МУЮ ОСОБА_4, оскільки подання не доведене належними доказами, які б підтверджували ухиляння ОСОБА_2 від виконання зобовязань за судовим рішенням.

Колегія суддів визнає, що Старший державний виконавець Другого Київського відділу ДВС Одеського МУЮ ОСОБА_4 не позбавлений можливості повторно звернутися до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, за наявності для цього правових підстав та доказів, які підтверджують ухиляння боржника від виконання судового рішення.

Керуючись ст.304, п.2ч.2ст.307, п.2ч.1ст.312 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила;

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2015 року скасувати.

Відмовити у задоволенні подання Старшого державного виконавця Другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_4 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.П.Фальчук

ОСОБА_6

ОСОБА_7