ЄУН № 337/2501/15-ц
Провадження № 2/337/1149/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2015 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Сидорової М.В.

при секретарі Стафорової О.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запорожжі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_4» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_4» (далі ПАТ «ВіЕйБі Банк», який є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_4», звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором №КФ 37-06/Н від 06.12.2006 року, яка станом на 24.04.2015 року складає 206 371,49 грн. та складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 95803,91 грн., заборгованості по відсоткам у розмірі 96583,86 грн., плати за пропуск платежів у розмірі 13983,72 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 06.12.2006р. між Банком та відповідачем ОСОБА_5 був укладений кредитний договір №КФ 37-06/Н, за умовами якого позивач надав ОСОБА_5 кредит у сумі 170 000,00 грн. для купівлі житлового приміщення з встановленням процентної ставки за користування кредитом в розмірі 17,5% річних та за терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 05.12.2016 року згідно графіку, який є невідємною частиною кредитного договору.

Для забезпечення виконання грошових зобовязань позичальника за кредитним договором між Банком та відповідачем ОСОБА_5 був укладений іпотечний договір б/н від 06.12.2006 року, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, загальною площею 68,78 кв.м., житловою площею 43,00кв.м.

Крім того, між Банком та відповідачами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були укладені договори поруки б/н від 06.12.2006 року, відповідно до умов яких, відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 взяли на себе зобовязання відповідати в повному обсязі перед Банком за своєчасне та повне виконання відповідачем ОСОБА_5 зобовязань за кредитним договором, та у випадку невиконання відповідачем ОСОБА_5 своїх зобовязань, взяли на себе зобовязання погасити заборгованість в розмірі наданого кредиту, нарахованих за користування кредитом відсотків, неустойки а також інших зобовязань, що випливають із Кредитного договору.

ОСОБА_5 добровільно не виконує умови кредитного договору, зокрема, порушує умови кредитного договору щодо повернення частини кредиту згідно графіку, встановленого в додатку №1 до кредитного договору, не сплачує проценти за користування кредитними коштами, в звязку з чим станом на 24.04.2015р. заборгованість за кредитним договором в загальній сумі складає 206 371,49 грн. Тому просить стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості та судові витрати, які поніс позивач при зверненні до суду.

Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 20.07.2015р. провадження по справі в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом за період з 02.05.2009р. по 23.01.2012р. у розмірі 95803,91 грн. та заборгованості по відсоткам за період з 02.03.2009р. по 23.01.2012р. у розмірі 42120,27 грн. було закрито.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позові, просив їх задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та додатково пояснив, що рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 06.03.2012р. по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_4» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості по кредиту, з відповідачів було солідарно стягнуто суму заборгованості за кредитним договором №КФ 37-06/Н від 06.12.2006р. в розмірі 143 504,44грн., яка складається з: заборгованості за кредитом за період з 02.05.2009р. по 23.01.2012р. у розмірі 95803,91грн., заборгованість за відсотками за період з 02.03.2009р. по 23.01.2012р. у розмірі 42120.27, пені за період з 02.02.2011р. по 01.02.2012р. в розмірі 5580,26 грн. Оскільки вказане судове рішення не виконано, кредит не погашено, то розрахунок заборгованості по даній справі було зроблено без урахування попереднього судового рішення. Невиконання відповідачами судового рішення не припинило кредитні правовідносини та надає Банку право на отримання процентів за користування кредитними коштами та стягнення штрафних санкцій в звязку з невиконанням умов кредитного договору, які просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку.

Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_2 в судовому засідання позовні вимоги не визнала та пояснила, що рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 06.03.2012р. по справі за позовом ПАТ «ВіЕйБіБанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, з останніх було солідарно стягнуто суму заборгованості за кредитним договором №КФ 37-06/Н від 06.12.2006р. всю заборгованість за тілом кредиту у розмірі 95 803,91 грн. та заборгованість за відсотками за період з 02.03.2009р. по 23.01.2012р. у розмірі 42120.27 грн.

Таким чином позивач скористався правом звернення до суду з позовом про дострокове повернення всієї суми позики та заборгованості по процентам на день звернення, тому кредитні правовідносини між сторонами припинені, нарахування відсотків здійснюватись не повинно, позивач може заявляти вимоги до відповідачів лише в порядку ст. 625 ЦК України, однак такої вимоги за даною справою він не заявляє. Просила в задоволенні позову відмовити через необґрунтованість.

Представник відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з тих же підстав, що і представник відповідача ОСОБА_2, просив в задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів ОСОБА_5 ОСОБА_2, ОСОБА_6 ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

06.12.2006 року між ВАТ «Всеукраїнський ОСОБА_4», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк» та відповідачем ОСОБА_5 був укладений кредитний договір №КФ 37-06/Н. за умовами якого позивач надав ОСОБА_5 кредит у сумі 170 000,00 грн. для купівлі житлового приміщення з встановленням процентної ставки за користування кредитом в розмірі 17,5% річних та за терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 05.12.2016 року.

Відповідно до п. 2.5.1 Кредитного договору, позичальник зобовязався щомісячно до дати, встановленої у графіку, наведеному у додатку №1 до цього договору, поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумі не менш суми чергового погашення відповідної частини кредиту, процентів та інших виплат, встановлених у графіку та суми нарахованих процентів відповідно до п.2.4 цього договору.

Пунктом 3.3.3. Кредитного договору передбачено обов'язок позичальника щомісячно повертати частини кредитних коштів, згідно з умовами п. 2.5.1. цього договору. Не пізніше визначеного п. 1.3. цього договору терміну, повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплатити проценти за користування кредитними коштами, а також на вимогу банку сплатити можливу неустойку (штраф/пеню).

У відповідності до п. 4.5 Кредитного договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів ОСОБА_5 зобовязався сплачувати Банку штраф у розмірі 20% від суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. ст. 629, 638 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України ).

Судом також встановлено, що для забезпечення виконання грошових зобовязань позичальника за кредитним договором між Банком та відповідачем ОСОБА_5 був укладений іпотечний договір б/н від 06.12.2006 року, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, загальною площею 68,78 кв.м., житловою площею 43,00кв.м.

Крім того, між Банком та відповідачами ОСОБА_6 та ОСОБА_7, з кожним окремо, були укладені договори поруки б/н від 06.12.2006 року, відповідно до умов яких, відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 взяли на себе зобовязання відповідати в повному обсязі перед Банком за своєчасне та повне виконання відповідачем ОСОБА_5 зобовязань за кредитним договором, та у випадку невиконання відповідачем ОСОБА_5 своїх зобовязань, взяли на себе зобовязання погасити заборгованість в розмірі наданого кредиту, нарахованих за користування кредитом відсотків, неустойки а також інших зобовязань, що випливають із Кредитного договору.

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Таке ж положення закріплено і в пунктах 2.7.1, 5.2 Кредитного договору.

З матеріалів справи та наданого позивачем уточненого розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач ОСОБА_5 отримав кредит в розмірі 170 00,00грн. та за весь час користування кредитними коштами ОСОБА_5 станом на 24.04.2015р. ним було сплачено основної заборгованості по кредиту 74 196,09 грн. та відсотків за кредитом - 50 676,69 грн., заборгованість по тілу кредиту склала 95 803,91 грн., заборгованість за відсотками 96 583,86 грн.

Судом встановлено, що рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 06.03.2012р. по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_4» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості по кредиту, яке набрало законної сили, з відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 було солідарно стягнуто суму заборгованості за кредитним договором №КФ 37-06/Н від 06.12.2006р. в розмірі 143504,44грн., яка складається з: заборгованості за кредитом за період з 02.05.2009р. по 23.01.2012р. у розмірі 95803,91грн., заборгованість за відсотками за період з 02.03.2009р. по 23.01.2012р. у розмірі 42120.27, пені за період з 02.02.2011р. по 01.02.2012р. в розмірі 5580,26 грн.

В судовому засіданні було оглянуто матеріали цивільної справи, за якою Хортицьким районним судом м.Запоріжжя прийнято рішення від 06.03.2012р., відповідно з яких, зокрема, з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач ОСОБА_5 отримав кредит в розмірі 170 00,00грн. та за весь час користування кредитними коштами ОСОБА_5 станом на 23.01.2012р. було сплачено основної заборгованості по кредиту 74 196,09 грн. та відсотків за кредитом - 50 676,69 грн., заборгованість по тілу кредиту склала - 95803,91 грн., заборгованість за відсотками 42120,27 грн.

Крім того, з матеріалів цієї справи вбачається, що в позові позивач посилається на вимоги ч.2 ст.1050 ЦК України, а відповідно до досудових вимог (листів претензій на а.с 31-33 та повідомлень поручителям на а.с.34-35) від 27.12.2011 року ОСОБА_4, посилаючись на п.2.7.1 кредитного договору, попередив відповідачів про вимушеність достроково вимагання погашення заборгованості за кредитом.

Враховуючи, що вищевказане судове рішення, яким вирішено стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитом у розмірі 95 803,91 грн. (що становить заборгованість по тілу кредиту) та заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 42 120,27грн., набрало законної сили та підлягає виконанню, в цій частині позову, між тими ж сторонами та з підстав, що є ідентичними в межах даного провадження, ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 20.07.2015р. провадження по справі в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 95 803,91 грн. та заборгованості по відсоткам за період з 02.03.2009р. по 23.01.2012р. у розмірі 42120,27 грн. було закрито.

Таким чином вбачається, що позивач скористався правом, передбаченим ст. 1050 ч.2 ЦК України, заявив позовні вимоги про дострокове повернення позики та попереднім судовим рішенням було стягнуто не лише прострочену заборгованість за тілом кредиту та відсотками, але й усе тіло кредиту, яке підлягало поверненню та відсотки за користування кредитом на час звернення.

Те, що судове рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 06.03.2012р. відповідачами не виконано на даний час, ніким зі сторін не спростовується. При цьому з матеріалів справи вбачається, що виконавчі листи за вказаним судом рішенням позивачем отримані 22.11.2012р., що не заперечується представником позивача

Зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України.

Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, визначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Суд встановивши, що заборгованість за тілом кредиту була стягнута з боржників ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в повному обсязі, дійшов до висновку, що ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора були припинені правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі та договорах поруки, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, разом із тим може виникати грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену статтею 625 ЦК України.

Питання про покладення на відповідачів відповідальності за прострочення виконання грошового зобов'язання, передбаченої статтею 625 ЦК України, позивач не ставить.

Посилання Банку у позові на приписи ст.625 ЦК України, як на підставу для стягнення відсотків, що передбачені кредитним договором за користування кредитними коштами, та штрафних санкцій, не може бути прийнята до уваги судом з огляду на наступне.

У відповідності до п.9 Постанови Верховного Суду України №5 від 12 липня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» роз'яснено, що уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору. Оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Банк, посилаючись на приписи ст.625 ЦК України, обґрунтовує вимоги про стягнення залишку заборгованості за кредитним договором у вигляді відсотків та штрафних санкцій, що врегульовані сторонами у договорі та мають іншу правову природу ніж відповідальність за прострочення виконання грошового зобов'язання у розумінні ч.2 ст.625 ЦК України.

Отже, суд констатує, що позовних вимог про стягнення коштів за прострочення виконання грошового зобов'язання в розумінні ст. 625 ЦК України Банк у позові не заявляв.

Підстав для задоволення позову Банку про солідарне стягнення з відповідачів залишку заборгованості за кредитом у вигляді відсотків та штрафний санкцій у суду не має.

На підставі викладеного, оцінивши надані сторонами докази, проаналізувавши норми законодавства, суд вважає вимоги позивача про стягнення відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій після ухвалення судового рішення про дострокове повернення позики безпідставними та необґрунтованими, в звязку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Повний текст рішення виготовлено 21.07.2015р.

Керуючись ст.ст.509, 526, 530, 536, 549, 550, 551, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_4» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення можу бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

21.07.2015