233 № 233/1588/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Каліуш О. В., при секретарі Мазепа Н.А., за участю прокурора Чернякової Г.О., позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Костянтинівської міської ради про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_1 просить:

-позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ОСОБА_3 відносно малолітніх дітей ОСОБА_4, 2011 року народження, ОСОБА_5, 2012 року народження;

-стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4, 2011 року народження, ОСОБА_5, 2012 року народження, у розмірі ? частини усіх відомих видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця до їх повноліття від дня подання позову до суду;

-призначити її опікуном над ОСОБА_4, 2011 року народження, ОСОБА_5, 2012 року народження,-

посилаючись на те, що з серпня 2010 року її дочка ОСОБА_3 перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 Від спільного проживання відповідачі мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідачі прожили спільно більше 4 років. Під час спільного проживання на ґрунті зловживання алкогольними напоями між ними неодноразового відбувалися побутові бійки, викликались працівники міліції. У січня 2015 року спільне життя відповідачів було припинено, ОСОБА_2 став мешкати у своїх батьків, а відповідач ОСОБА_3 стала мешкати з нею. Діти залишились з відповідачем ОСОБА_2 та його батьками у с. Ілліча Костянтинівського району.

Протягом декількох місяців 2014 року діти відвідували дошкільний дитячий заклад, але оплачувати дитячий садок не було за що, діти залишались вдома, голодували, жебракували.

У зв'язку з тим, що відповідачі інваліди, вони не працюють. Пенсії свої вони використовують на свої потреби.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 за місцем мешкання своїх похилих батьків, постійного місця роботи не має (інвалід), співмешкає з різними жінками, самоусунувся від виховання та утримання дітей, матеріально їх не забезпечує, не турбується про їх фізичний та духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, одягом, медичним доглядом, лікуванням дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу.

ОСОБА_3 веде антисоціальний образ життя, вживає спиртні напої, не працює (інвалід), самоусунулась від виховання дітей, не цікавиться їх місцем знаходженням. Не створила умови мешкання для своїх малолітніх синів. Мешкає за рахунок своєї матері.

Відповідач ОСОБА_3 негативно впливає на дітей, на їх фізичний розвиток як складову виховання, не надає хлопчикам доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу.

Сім'я ОСОБА_2 - ОСОБА_1 неодноразово була відвідана фахівцями ССД спільно з співробітниками ЦСССДМ за місцем мешкання, проводилися профілактичні бесіди про недопущення правопорушень з боку як матері так і батька. Позитивних результатів це не дало.

На теперішній час батьки самоусунулись від виховання своїх дітей, не відвідували їх за місцем мешкання, продуктами харчування не забезпечували.

Неодноразово відповідачі були заслухані на засіданні служби у справах дітей та засіданні комісії по насиллю у сім'ї, але на заходи вони позитивно не реагують.

На сьогодення малолітні діти знаходяться у діда та баби у с. Ілліча Костянтинівського району, які не спроможні їх виховувати внаслідок свого розвитку та за станом здоров'ям.

Таким чином, батьки не виконують обов'язків по вихованню та утриманню дітей.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала повністю з тих же підстав, пояснивши, що її дочка ОСОБА_3 перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2, від яких мають двох синів: ОСОБА_4, 2011 року народження, ОСОБА_5 2012 року народження. Під час спільного проживання, майже кожні 6 місяців відповідачі змінювали місце свого мешкання: мешкали то у неї, то у батьків ОСОБА_2 в сел. Ілліча. Зокрема, до вересня 2014 року відповідачі жили з дітьми у неї, після чого переїхали до батьків ОСОБА_2 у сел. Ілліча. В січні 2015 року ОСОБА_2 вигнав ОСОБА_3, та вона повернулась до неї. ОСОБА_2 не пускає ОСОБА_3 до будинку та не надає їй можливості бачити дітей. Між відповідачами склалися конфліктні стосунки, ОСОБА_2 застосовує до ОСОБА_3 фізичне насильство. Вважає, що діти для відповідачів це - лише грошовий прибуток, оскільки коли останні проживали у неї, то вихованням та забезпеченням дітей займалась виключно вона. Також вважає, що будинок батьків ОСОБА_2 у сел. Ілліча не придатний для виховання малолітніх дітей, оскільки у будинку не має води, в зальній кімнаті будинку не має підлоги, у будинку постійно брудно та не прибрано. Також, їй відомо, що з березня 2015 року малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були влаштовані у дошкільний навчальний заклад, проте, хто їх туди відводе та забирає, їй невідомо. Просила позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні категорично заперечував проти позовних вимог ОСОБА_1, пояснивши, що він займається вихованням своїх синів, діти у нього чисті та нагодовані. Виховувати дітей йому допомагають його батьки. Спиртні напої він не вживає. В теперішній час він з батьками та синами переїхав до квартири АДРЕСА_1, яку згодом вони мають намір викупити. Зазначена квартира має усі комунальні вигоди. Просив відмовити у задоволенні позову, заявивши про те, що своїх синів нікому не віддасть.

Відповідач ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про повне визнання позовних вимог ОСОБА_1 та про розгляд справи у її відсутність.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради ОСОБА_7 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала повністю, пояснивши, що питання позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх дітей було розглянуто на засіданні опікунської ради, яка визнала доцільним позбавлення батьківських прав відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 відносно синів ОСОБА_4, 2011 року народження, та ОСОБА_5, 2012 року народження. Також Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради вважає можливим призначення позивача опікуном над малолітніми ОСОБА_4, 2011 року народження, ОСОБА_5, 2012 року народження. А також додала, що вона в складі комісії, провадила обстеження житлово-побутових умов родини ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1. Під час обстеження було встановлено, що зазначена квартира є однокімнатною та розташована на 4 поверсі 5 поверхового будинку. Господаркою квартири є ОСОБА_9. В квартирі були наявні меблі, проте був відсутній холодильник, білизна та продукти харчування. Зі слів матері відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_10 продукти харчування повинні були принести її чоловік та син. Також на момент перевірки іграшок в квартирі майже не було, дитячий одяг був наявний у невеликій кількості.

Свідок ОСОБА_11 сусідка позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що між відповідачами склалися конфлікті стосунки, відповідач ОСОБА_2 застосовував фізичне насильство щодо ОСОБА_3 Щодо виконання відповідачами батьківських обов'язків зазначила, що відповідачі не дуже багато приділяли уваги дітям. Коли відповідачі мешкали у позивача, до дітьми займалась позивач. ОСОБА_3 до дітей ставиться добре, купує все необхідне. Проте, в силу стану свого здоров'я та стосунків з ОСОБА_2 вона не завжди належним чином виконувала свої батьківські обов'язки.

Свідок ОСОБА_12 сусідка позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що за час спільного проживання відповідачі постійно змінювали місце свого мешкання: мешкали то у позивача, то у батьків ОСОБА_2 в сел. Ілліча. Коли відповідачі приїздили до позивача, діти були голодні та не мали необхідного одягу. Відповідачі кожного разу запевняли, що, коли вони отримають дитячі кошти, то неодмінно будуть купувати дітям все необхідне. В теперішній час діти перебувають з батьком, чи спілкується з дітьми ОСОБА_3 свідку невідомо.

Свідок ОСОБА_6 вихователь дитячого закладу № 31 пояснила, що з вересня 2014 року малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відвідували дошкільний навчальний заклад № 31. Діти достатньо розвинені, активні на заняттях, з радістю йдуть до дитячого садка, поводять у садку себе нормально. До садка дітей приводять та забирають почергово то батьки відповідача ОСОБА_13, ОСОБА_10, то відповідач ОСОБА_2 Відповідача ОСОБА_2 жодного разу в стані сп'яніння свідок не бачила. З липня 2015 року діти садок не відвідують, у зв'язку з наявною заборгованістю.

Свідок ОСОБА_14 в.о. начальника Служби у справах дітей Костянтинівської райдержадміністрації у судовому засіданні пояснила, що 07.06.2015 року вона у складі комісії провадила обстеження житлово-побутових умов будинку АДРЕСА_2 за місцем мешкання відповідача ОСОБА_2 з дітьми. Під час обстеження було встановлено, що санітарно-гігієнічний стан зазначеного будинку є незадовільним. Також зазначила, що обидві сторони дуже люблять дітей, проте відповідачі належним чином не виконують своїх батьківських обов'язків внаслідок стану свого здоров'я. Вважала, що відповідачів слід позбавити батьківських прав відносно їх малолітніх дітей, бо відповідачі самі потребують допомоги.

Свідок ОСОБА_15 провідний спеціаліст служби у справах дітей, сім'ї та молоді у судовому засіданні пояснила, що родина відповідачів у 2012-2013 р.р. перебувала під соціальним супроводом Костянтинівського міського центру соціальних служб у справах дітей, сім'ї та молоді, як сім'я, яка опинилась у складних життєвих обставинах з приводу безвідповідального батьківства, інвалідності. Проте, у зв'язку зі зміною обстановки, мінімізацією негативних наслідків проявів складних життєвих обставин у 2013 році родину було знято з соціального супроводу з позитивним результатом. В 2015 році, а саме 12.02.2015 року за зверненням Центру соціальних служб у справах сім'ї, дітей та молоді Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради було зупинено ОСОБА_3 виплати допомоги при народженні дитини у зв'язку з тим, що на момент перевірки діти разом з матір'ю не проживали. До теперішнього часу ані матір'ю, ані батьком не вжито жодних заходів з метою поновлення вказаних виплат.

Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, заслухавши висновок прокурора, яка вважала, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, заслухавши думку малолітнього ОСОБА_4, 2011 року народження, який в силу свого віку висловитись з приводу спору не зміг, проте, продемонстрував у судовому засіданні свою прихильність до батька ОСОБА_2, суд дістає наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у фактичних шлюбних відносних з 2010 року. Від спільного проживання відповідачі мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.34), ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.35).

З січня 2015 року фактичні шлюбні відносини між відповідачами припинені, з того часу малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мешкають разом із батьком ОСОБА_2 та дідом і бабою з боку батька.

Відповідач ОСОБА_3 є інвалідом третьої групи з дитинства, якій за висновком МСЕК показана некваліфікована праця (а.с.13), та перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом легка розумова відсталість (а.с.21). На обліку у лікаря нарколога відповідач ОСОБА_3 не перебуває (а.с.22). ОСОБА_3 перебуває на обліку в УПФУ в. Костянтинівці та Костянтинівському району та отримує пенсію як інвалід з дитинства Ш групи у розмірі 979,00 грн. (а.с.23). За місцем мешкання ОСОБА_3 характеризується негативно (а.с.24).

Відповідач ОСОБА_2 є інвалідом другої групи з дитинства, якому за висновком МСЕК трудова діяльність протипоказана (а.с.29), перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом легка розумова відсталість (а.с.27), на обліку у лікаря нарколога не перебуває (а.с.28). ОСОБА_2 за місцем мешкання характеризується негативно (а.с.30).

Вирішуючи питання щодо доцільності позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх малолітніх дітей, суд дістає наступних висновків.

Пленум ВСУ в постанові від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей (п.15). Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини,її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками (п. 16). Не можна позбавляти батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин (п.17).

Досліджені судом докази відносно виконання ОСОБА_3 батьківських обов'язків, а саме покази свідків: ОСОБА_11, яка у судовому засіданні пояснила, що відповідач ОСОБА_3 добре ставиться до своїх дітей, купує їм все необхідне, проте, в силу стану свого здоров'я та конфліктних стосунків з ОСОБА_2, вона не завжди належним чином виконувала свої батьківські обов'язки; ОСОБА_17, яка у судовому засіданні вказувала на те, що батьки дітей не виконують батьківських обов'язків внаслідок своєї інвалідності; ОСОБА_15, яка у судовому засіданні вказувала на низький емоційний рівень зрілості ОСОБА_3 для виконання батьківських обов'язків, а також довідка лікаря психіатра (а.с.21), свідчать про добре ставлення ОСОБА_3 до своїх дітей та про її неможливість належним чином виконувати батьківські обов'язки внаслідок недоумства.

Будь-яких інших доказів на підтвердження свідомого систематичного нехтування ОСОБА_3 своїми батьківськими обов'язками позивачем не надано та про наявність таких доказів не зазначено.

Стосовно виконання відповідачем ОСОБА_2 батьківських обов'язків суд встановив наступне.

Досліджені судом докази відносно виконання ОСОБА_2 батьківських обов'язків негативно характеризують його як особистість, свідчать про перебування у конфліктних стосунках з матір'ю дітей ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1 Проте, не дають суду підстав дійти висновку про доцільність позбавлення його батьківських прав відносно дітей.

Так, судом встановлено, що у теперішній час малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мешкають разом з відповідачем ОСОБА_2 та його батьками.

З показів свідка ОСОБА_6 та характеристиці малолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с.93) вбачається, що розвиток дітей відповідає віковим особливостям, будь-яких відхилень у дітей не має. У дітей достатньо розвинені культурно гігієнічні навики та навики самообслуговування. Хлопчики навчанні самостійно, за невеликою допомогою дорослих одягатися та роздягатися, мити руки, користуватися милом та рушником, навчанні до горщиків. Відповідач ОСОБА_2 по черзі зі своїми батьками приводе та забирає дітей із дошкільного навчального закладу. Родина ОСОБА_2 малозабезпечена, проте дітей намагаються одягати охайно, слідкують за гігієною.

Зазначені докази спростовують доводи позивача про незабезпечення ОСОБА_2 дітей необхідним одягом та неналежного розвитку дітей, як складову їх виховання.

Інші докази, надані позивачем на підтвердження факту ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання батьківських обов'язків, стосуються особистості відповідача та вказують на потребу в поліпшенні умов проживання дітей та їх найшвидшого покращення. Факт низького матеріального рівня відповідача ОСОБА_2 сам по собі не є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Існуючи недоліки в частині матеріального забезпечення дітей обумовлені також станом здоров'я відповідача ОСОБА_2, який страждає недоумством.

Жодних доказів, які б свідчили про свідому, винну поведінку ОСОБА_2 щодо неналежного невиконання ним батьківських обов'язків позивачем не надано та про наявність таких доказів не зазначено.

Даючи оцінку висновку органу опіки та піклування, суд вважає його необґрунтованим, виходячи з того, що висновок складений на підставі негативних характеристик ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не як батьків, а як особистостей. В ньому не відображені конкретні обставини та факти, які б свідчили про систематичне свідоме невиконання батьками обов'язку піклуватися про дітей та їх винну поведінку.

Тим більше, що з показів свідка ОСОБА_15 встановлено, що родина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 перебувала під соціальним супроводом у 2012-2013 роках. У 2013 році ситуація змінилася, негативні наслідки проявів складних життєвих обставин було мінімізовано і сім'ю було знято з соціального супроводу з позитивним результатом. В теперішній час родина під соціальним супроводом не перебуває. Зазначене свідчить про позитивні зміни у вихованні дітей відповідачами внаслідок соціального супроводу та у нагальній потребі такого супроводу.

Отже, встановивши у судовому засіданні відсутність систематичної винної поведінки відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 у виконанні батьківських обов'язків, а також з огляду на законодавчо закріплену заборону щодо позбавлення батьківських прав особи, яка не виконує батьківські обов'язки внаслідок недоумства, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача в цій частині та про необхідність відмови у задоволенні зазначених вимог.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення опіки та стягнення аліментів є похідними від вимог про позбавлення батьківських прав, тому у задоволенні зазначених вимог слід також відмовити.

Одночасно, суд не приймає до уваги повне визнання позову відповідачем ОСОБА_3, оскільки остання проживає разом з позивачем, між родинами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 існує конфлікт, що сторони продемонстрували у судовому засіданні, тому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 фактично направлені на визначення місця проживання малолітніх дітей, для чого Законом встановлений інший порядок та підстави вирішення зазначеного питання.

За таких обставин у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 209, 212 -215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів відмовити у повному обсязі.

Встановити строк для ознайомлення сторін з повним рішенням - 16 вересня 2015 року, відклавши до цього строку складання повного рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: О.В. Каліуш