Справа № 565/1215/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2015 року м. Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області під головуванням судді Малкова В.В.

при секретарі судового засідання Руднік Л.С.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кузнецовського міського суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виселення з квартири та зняття з реєстрації місця проживання,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2015 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача з наступними вимогами: 1) Виселити відповідача ОСОБА_2 із квартири №61 в будинку №25 по мікрорайону Перемоги в м.Кузнецовську Рівненської області (далі- спірна квартира) без надання іншого житлового приміщення на підставі ч.1 ст.116 ЖК УРСР. 2) Зобовязати Управління Державної міграційної служби України в м.Кузнецовську Рівненської області зняти відповідача з реєстрації в спірній квартирі. Упозовній заяві вказує, що вона, відповідач та їх діти зареєстровані і проживають у спірній квартирі. Оскільки спільне проживання з відповідачем у спірній квартирі неможливе, через сварки і дебоши, що вчиняє відповідач у нетверезому стані, а вжиті до відповідача заходи неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст.173-2 КУАП, виявились безрезультатними, просить виселити відповідача із спірної квартири без надання іншого житла.

Позивач в судові засідання не з»явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі.

В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позову.

Відповідач під час судового засідання позов не визнав та пояснив, що між ним і позивачем склались особисті неприязні відносини, після розірвання у 2010 році шлюбу з позивачем ОСОБА_3 та звільнення його з роботи між ними постійно виникають сварки. Під час сварок з позивачем він перебував у стані сп»яніння, бійок з позивачем та свідком ОСОБА_4 він не вчиняв. У спірній квартирі він не проживає з червня 2015 року, на даний час постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні, що відбулось 05.11.2015 року, представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Кузнецовського міського комунального підприємствапросив відмовити у задоволенні позову, оскільки відсутні докази протиправної поведінки відповідача.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 дали наступні показання. Вони неодноразово були свідками сварок між позивачем і відповідачем, оскільки відповідач проживаючи у спірній квартирі та перебуваючи у нетверезому стані вимагав у позивача гроші. Також зі слів позивача свідки знають, що відповідач ОСОБА_2 бив позивача ОСОБА_3 по руках.

Свідок ОСОБА_4 дала суду наступні показання, вона є дочкою позивача і відповідача, у спірній квартирі зареєстрована, але переважно проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2 де навчається, на канікули приїздить в м.Кузнецовськ, де проживає у спірній квартирі разом з позивачем, відповідачем та їх дітьми. Відповідач проживаючи у спірній квартирі часто перебував у нетверезому стані, вимагав у неї та позивача гроші, викрадав речі, бив її один раз по рукам. Коли саме та за яких обставин відбулась бійка між нею та відповідачем свідок показань не надала. З весни 2015 року відповідач у спірній квартирі не проживає, а коли приходить у спірну квартиру між відповідачем і позивачем виникають сварки.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду і показання свідків, дослідивши наявні в справі докази та керуючись законом, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Підставою для такого висновку є наступне.

Відповідач отримав спірну квартиру на підставі ордера №768 від 05.02.2008 року на сім»ю з п»яти осіб, в тому числі, дружину ОСОБА_3 та чотирьох дітей. Сторони розірвали шлюб у 2010 році. Сторони зареєстровані у спірній квартирі, квартира є комунальною власністю, наймодавцем спірної квартири є Кузнецовське міське комунальне підприємство (далі-КМКП), наймачем спірної квартири є відповідач, що підтверджується довідкою ЖЕД №3 КМКП та договором найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду від 26.02.2009 року. Спірна квартира складається з двох жилих кімнат та нежитлових приміщень, загальна площа квартири 53,3 кв.м.. Судом встановлено, що позивач у спірній квартирі зареєстрована і фактично проживає, відповідач з червня 2015 року по день розгляду справи у спірній квартирі фактично не проживає, хоча у квартирі зареєстрований. Відповідач на даний час постійно проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1. В грудні 2013 року, квітні та червні 2014 року відповідач визнаний постановами суддів Кузнецовського міського суду винним у вчиненні психологічного і фізичного насильства в сім»ї відносно дружини ОСОБА_3 та дочки ОСОБА_4 і тричі притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.173-2 КУАП.

Як перебачено ч.ч. 1 і 2 ст.61, ч.1 ст.63 ЖК, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на імя якого видано ордер. Предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок . У відпорвідності із ст.64 ЖК, члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сімї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обовязки, як наймач та члени його сімї.

Згідно із ч.1 ст. 116 ЖК, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст. 39 КУАП, якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню.

Доказів про вчинення відповідачем протягом року після притягнення до відповідальності за вчинення останнього правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУАП (постанова судді Кузнецовського міського суду Ковтуновича М.І. від 25.06.14 по справі № 565/844/14-п), щодо позивача, свідка ОСОБА_4, інших осіб правопорушень та/або інших протиправних дій під час перебування відповідача у спірній квартирі та/або будинку №25 по мікрорайону Перемоги в місті Кузнецовську, в судовому засіданні не здобуто.

Позивач також не надав суду доказів про вжиття до відповідача уповноваженими органами, передбачених ст.ст.6,7 Закону України «Про попередження насильства в сімї» заходів запобігання, або вжиття до відповідача будь-яких заходів громадського впливу, у зв»язку з його протиправною поведінкою за місцем проживання та/чи вчинення ним інших дій, які вказують на неможливість для інших проживання з відповідачем в одній квартирі або в одному будинку.

Отже на день звернення з позовом відповідач не вважається таким, що вчинив насильство в сім»ї. Також відсутні докази про те, що до відповідача були застосовані передбачені законодавством заходи, у зв»язку з його протиправною поведінкою в сім»ї чи/та за місцем постійного проживання, що вказують на неможливість для інших проживання з відповідачем в одній квартирі або в одному будинку та які виявились безрезультатними.

Таким чином, вимога позову про виселення відповідача із спірної квартири без надання іншого жилого приміщення на підставі ч.1 ст.116 ЖК не підлягає задоволенню через необгрунтованість.

Вимога позову про зобов»язання Управління Державної міграційної служби України в м.Кузнецовську Рівненської області зняти відповідача з реєстрації місця проживання задоволенню не підлягає через безпідставність, оскільки зняття фізичної особи з реєстрації за місцем проживання здійснюється вказаним державним органом за заявою заінтересованої особи, в тому числі, на підставі судового рішення про виселення особи.

Відповідачем судові витрати по справі не понесені.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 89, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 61-64, 116 ЖК УРСР, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виселення з квартири та зняття з реєстрації місця проживання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд.

Головуючий

Повний текст рішення виготовлено і підписано головуючим 24 листопада 2015 року