Справа № 534/86/15-ц
Провадження № 2/ 534/196/15
Рішення

Іменем України

16 липня 2015 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі головуючого судді Окунь Т.В.

при секретарі Гончар С.Т.

з участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Комсомольську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства „ОСОБА_4 Аваль до ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства „ОСОБА_4 Аваль /третя особа ОСОБА_5/ про визнання угоди недійсною,

в с т а н о в и в :

В січні 2015 року ПАТ „ОСОБА_6 Аваль звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив достроково стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в сумі 49 815,58 доларів США та судові витрати в сумі 3 654,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем положень кредитного договору.

Відповідач позов не визнала, звернувшись до суду із позовною заявою про захист прав споживачів, визнання кредитного та іпотечного договорів недійсними із застосуванням наслідків правочину (а.с. 55-59). Позов обґрунтований посиланням на порушення позивачем положень ст.ст.11,18,21 ЗУ «Про захист прав споживачів» та п.3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затв. постановою Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168.

Ухвалою Комсомольського міського суду від 22.05.2015 року позов ОСОБА_2 обєднаний в одне провадження із первісним позовом.

Третя особа у справі - ОСОБА_5 до суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у відповідності до положень ч.5 ст.74 ЦПК України.

В судовому засіданні кожна із сторін наполягала на задоволенні власних вимог з підстав, наведених у позові.

Отже, заслухавши пояснення сторін та дослідивши представлені ними на обґрунтування заявлених вимог та заперечень докази, суд встановив наступне:

26 червня 2008 року між Публічним акціонерним товариством „ОСОБА_4 Аваль та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 014/0043/82/108980, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 75 700,00 дол. США зі строком повернення 26.06.2017 року зі сплатою 14 % річних. (а.с. 5-16). Згаданий договір був забезпечений рядом договорів:

іпотеки, укладеним Банком із ОСОБА_2 26 червня 2008 року (а.с. 60-62), за умовами якого ОСОБА_2 передала в заставу обєкт нерухомості належну їй на праві власності квартиру, розташовану в м. Комсомольську за адресою: АДРЕСА_1,

іпотеки, укладеним 26 червня 2008 року Банком із ОСОБА_2 та майновим поручителем ОСОБА_5.Ю., за умовами якого Іпотекодавці передали в заставу банку належну на праві спільної власності квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 63-65).

На виконання умов кредитного договору, надання кредиту проводилось позивачем шляхом перерахування готівкових коштів з кредитного на поточний рахунки Позичальника у відповідності до поданої нею заяви (а.с. 95-96), а отже, взяті за договором зобовязання позивач виконав повністю.

Проте, в порушення п.п. 7.1,7.2,7.3 Договору, взяті зобовязання по поверненню сум кредиту та сплаті процентів за користування кредитом, не виконує Позичальник. Згідно представленим Банком розрахункам /механізм проведення якого не заперчується стороною відповідача/ станом на 03 грудня 2014 року загальна сума заборгованості по кредитному договору /з врахуванням заборгованості по тілу кредиту, прострочених процентів та пені/ становить 49 815,58 доларів США (а.с. 21-24).

Заперечуючи позов, і зокрема дійсність основного договору, позивач зазначила, що оспорюваний договір суперечить вимогам діючого законодавства України, оскільки ОСОБА_4 при укладенні кредитного договору не надав їй, як споживачу необхідної, достовірної та своєчасної інформації про отриману продукцію та відповідні валютні ризики, внаслідок чого вона, як споживач не мала можливості при його укладенні /на невигідних для себе умовах/ впливати на його умови, що в кінцевому підсумку призвело до порушення принципу рівності сторін того, а дійсна сукупна вартість кредиту виявилася значно вищою, ніж та, на яку вона розраховувала.

Визначаючи характер спірних правовідносин та правову норму, яку належить до них застосувати, суд виходить з наступного:

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулються гл.16, 47-51 ЦК України, ЗУ Про захист прав споживачів, ЗУ Про банки і банківську діяльність та умовами укладених сторонами договорів.

Піддаючи аналізу посилання ОСОБА_2 відносно суперечності змісту укладеного кредитного договору чинному законодавству України, як однієї із підстав недійсності оспорюваних нею договорів, суд наголошує про наступне:

Сторони за оспорюваним кредитним договором передбачили виконання грошових зобовязань позичальника на певних умовах, які на разі позивач називає невигідними для себе, які вона змушена була прийняти при підписанні договору, не маючи можливості вплинути на його умови, і що за її посиланням є свідченням порушення принципу рівності сторін. Разом з тим, неодноразове укладення ОСОБА_2 кредитних договорів /із згаданим Банком зокрема/, що нею не заперечувалось та свідомо прийняте нею, за умови абсолютного права вибору, рішення про отримання Кредиту саме у відповідача /за умови письмового повідомлення п.15.5 Договору /а.с. 12/ про валютний ризик, на думку суду і є свідченням прояву принципу свободи договору, що виключає правову підставу для визнання оспорюваного договору недійсним з мотивів порушення принципу вільного волевиявлення учасників правочину при його укладенні.

Інша частина наведених ОСОБА_2 мотивів, якими вона обґрунтовує підставу для визнання правочинів недійсними, а саме порушення Банком та п.3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту щодо обовязку попередження про валютні ризики та надати інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, повязаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобовязання, спростовується в матеріалах даної справи рядом власноруч підписаних нею документів, зокрема: поданою нею заявою анкетою на отримання кредиту (а.с. 95-96), умовами кредитування по програмі «Кредит під заставу нерухомості», з якими ОСОБА_2 була ознайомлена за 8 днів до укладання Кредитного договору (а.с. 97-99) і мала достатньо часу самостійно та /або з участю фахівців в галузі фінансового права ознайомитись з умовами кредитування, безпосередньо самим Кредитним договором, в якому детально, у максимально повному обсязі зазначені умови надання та повернення кредиту (а.с. 104-108), графіком надання кредиту із зазначенням терміну та розміру кредитних коштів, що були надані ОСОБА_2 (а.с. 109), графіком погашення кредиту із зазначенням тіла і відсотків по кредиту та сплати інших платежів за договором (а.с. 110-111), сукупною вартістю кредиту із зазначенням умов його видачі, комісії за послуги Банку, які є обовязковими до сплати, послуги третіх осіб та інші платежі, комісії банку, що сплачуються в разі настання певної події (а.с. 112-113), Додатком до Кредитного договору - Переліком комісій «ОСОБА_6 Аваль» із детальним зазначенням фінансових зобовязань позичальника, з яким відповідач також була ознайомлена за 8 днів до укладання Договору, і який після підписання основного договору був долучений до нього в якості Додатку №2 (а.с. 114-115).

Факт укладення сторонами договору в письмовій формі з зазначенням виду, суми та строку кредиту, типу відсоткової ставки, сукупної вартості кредиту, умов його забезпечення та повернення, і крім того, часткове виконання Позичальником взятих на себе зобовязань є свідченням відсутності у неї спотворного уявлення про обставини, що дійсно мали місце і виникли з укладенням кредитного договору. Не є таким, що заслуговує на увагу мотив відповідача щодо її необізнанності стосовно валютних ризиків, оскільки будучі абсолютно вільною у виборі виду кредиту, більш того, будучи у встановленому законом порядку попередженою про те, що в разі зміни курсу іноземної валюти, всі валютні ризики несе Позичальник, вона обрала саме валютний кредит.

Отже, аналіз представлених у справі доказів дає суду підставу дійти висновку про порушення ОСОБА_2 взятих по кредитному договору зобовязань /в формі їх неналежного виконання/ повернути кредит та проценти за його використання в строки, визначені кредитним договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

За умовами укладеного договору (п.9.1) Позичальник зобовязався достроково, в разі порушення встановленого Договором порядку здійснення щомісячних платежів за графіком, здійснити повернення кредиту, відсотків та інших платежів, а відтак, невиконання відповідачем взятих за кредитним договором зобовязань є підставою для задоволення вимог Кредитора в повному обсязі предявлених ним позовних вимог.

Питання про судові витрати вирішене судом у відповідності до положень ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 554, 610, 1054 ЦК України, ст.ст. 213, 215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства „ОСОБА_4 Аваль - задовольнити повністю.

Достроково стягнути з ОСОБА_7 (ІН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства „ОСОБА_4 Аваль заборгованість за кредитним договором в сумі 49 815,58 (сорок девять тисяч вісімсот пятнадцять) доларів США 58 центів.

Стягнути з з ОСОБА_7 (ІН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства „ОСОБА_4 Аваль судові витрати повязані з оплатою судового збору в сумі 3 654 грн..

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: підпис ОСОБА_8

Згідно з оригіналом:

Суддя Т.В. Окунь