Справа № 344/4131/15-ц
Провадження № 2/344/2467/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді: О.А.Татарінової,

за участі секретаря: Білоган Т.І.,

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідачів: ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Івано-Франківського відділення (філії) Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України, Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України,за участю третьої особи,що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача,- ОСОБА_5 про визнання незаконними та скасування наказів, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди ,-

В С Т А Н О В И В:

18 березня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом,який в подальшому був змінений, до Івано-Франківського відділення (філії) Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України, Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України,за участю третьої особи,що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача,- ОСОБА_5 про визнання незаконними та скасування наказів, про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, в якому послалася на те, що вона з 12.09.2011 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем, обіймаючи посаду спеціаліста в обласному управлінні з фізичного виховання та спорту, яке 01.04.2013 року перейменовано на Івано-Франківське обласне відділення Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти, науки молоді та спорту України. Наказом № 08-к від 17.02.2015 року позивач була звільнена із займаної посади спеціаліста 1 категорії Івано-Франківського обласного відділення (філії) Комітету з фізичного виховання та спорту за систематичне невиконання своїх посадових обовязків та порушення трудової дисципліни за п.3 ст. 40 КЗпП України.Посилаючись на порушенням діючого законодавства при її звільненні, позивач просить суд визнати незаконним та скасувати наказ Івано-Франківського відділення (філії) Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України № 07 від 31.03.2014 року про оголошення догани, визнати незаконним та скасувати наказ Івано-Франківського відділення (філії) Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України № 22-к від 27.06.2014 року про оголошення догани, визнати незаконним та скасувати наказ Івано-Франківського відділення (філії) Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України № 44 від 14.10.2014 року про попередження про недопущення в майбутньому порушень трудової дисципліни, скасувати наказ від 17.02.2015 року №08-к про її звільнення, поновити її на роботі на посаді спеціаліста Івано-Франківського відділення (філії) Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18 лютого 2015 року до дня поновлення на роботі, та стягнути заподіяну незаконним звільненням моральну шкоду у розмірі 1000 гривень.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з мотивів викладених в позовній заяві. Просили позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідачів та третьої особи,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, в судовому засіданні вимоги позову заперечила, надала суду письмові заперечення в яких вказала, що позивач була звільнена із займаної посади відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України. Відповідачем було дотримано вимог КЗпП України при звільненні позивача, порядок застосування дисциплінарних стягнень, у звязку з наведеним просила в задоволенні позову відмовити.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснив,що він працював на посаді начальника навчально-спортивного відділу Івано-Франківського обласного відділення (філії) Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України до 31.01.2015 року. Про те,що позивач була притягнута до дисциплінарної відповідальності йому,як її безпосередньому керівнику, відомо не було. Начальник відділення ОСОБА_5 чинив тиск на працівників, у звязку з чим вони зверталися із скаргами до Міністерства освіти і науки України.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила,що вона працювала на посаді провідного спеціаліста Івано-Франківського обласного відділення (філії) Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України до 31.01.2015 року. ОСОБА_8 займалась кадровою роботою (вела особові справи робітників). Про те,що позивач була притягнута до дисциплінарної відповідальності її відомо не було. Начальник відділення ОСОБА_5 чинив тиск на працівників,у звязку з чим вони зверталися із скаргами до Міністерства освіти і науки України та правоохоронні органи.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила,що вона працювала на посаді секретаря Івано-Франківського обласного відділення (філії) Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України до 01.12.2014 року. ОСОБА_8 друкувала накази по підприємству до березня 2014 року. Про те,що позивач була притягнута до дисциплінарної відповідальності її відомо не було. Начальник відділення ОСОБА_5чинив тиск на працівників,у звязку з чим вони зверталися із скаргами до Міністерства освіти і науки України та правоохоронні органи.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обовязок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно наказу № 66 від 12.09.2011 року позивач ОСОБА_1 була прийнята на роботу на посаду спеціаліста в обласному управлінні з фізичного виховання та спорту ( а.с.5-7)

Згідно положення про Івано-Франківське обласне відділення (філію) Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України створене на підставі наказу Комітету від 11.06.2013 року № 154 Про реорганізацію обласного відділення (а.с. 47-52)

Згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців (а.с.109) Івано-Франківське обласне відділення (філія) Комітету з фізичного виховання та спорту МОН України є відокремленим підрозділом юридичної особи.

Згідно наказу № 54 від 01 жовтня 2013 року про призначення відповідальних осіб за види спорту позивач ОСОБА_1 призначена відповідальною особою за такі види спорту: стрільба з лука, легка атлетика, гандбол, тхеквандо, гімнастика спортивна. Відповідальним особам забезпечити належне виконання обовязків під час змагань згідно з інструкцією (а.с.202-203). В судовому засіданні позивач не оспорювала,що вона була відповідальна за дані види спорту.

Згідно копії посадової інструкції спеціаліста обласного відділення (філії) Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України, затвердженої наказом № 11к від 31.01.2014 року, позивач ОСОБА_1 була ознайомлена із своїми посадовими обовязками (а.с. 35-41)

Відповідно до ст. 147 КЗпП за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Відповідно до ст. 148 КЗпП дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до ст.149 КзпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Щодо скасування наказу № 07 від 31.03.2014 року суд виходить з наступного.

Згідно єдиного календарного плану на березень 2014 року було заплановано проведення Чемпіонату області серед учнів ДЮСШ з тхеквандо ( а.с. 208-210)

Згідно копії протоколу наради працівників відділення № 09/2014 від 13.03.2014 року було прийнято рішення про подання ОСОБА_1 фотографії робочого дня за період з 11 по 13 березня 2014 року (а.с.143).Позивач ОСОБА_1 була ознайомлена з протоколом наради.

21.03.2014 року ОСОБА_1 подала фотографії робочих днів, де зазначила про проведену роботу за період з 11.03.2014 року по 13.03.2014 року (а.с.142).

Згідно протоколу наради працівників відділення б/н від 20.03.2014 року було прийнято рішення щодо зобов»язання ОСОБА_1 до 12:00 години 26.03.2014 року подати керівнику довідку про стан розвитку легкої атлетики в області (а.с.146). Позивач ОСОБА_1 була ознайомлена з протоколом наради.

Згідно протоколу наради № 14/2014 від 31.03.2014 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 доповіла,що зроблено за тиждень. Керівник ОСОБА_5 зазначив, що довідка ОСОБА_1 про стан розвитку легкої атлетики в ДЮСШ області оформлена невірно (а.с.144-145). Позивач ОСОБА_1 була ознайомлена з протоколом наради.

Наказом №06 від 31.03.2014 року було створено комісію в складі: головного спеціаліста ОСОБА_9, провідного спеціаліста ОСОБА_10, секретар-друкарки ОСОБА_8 для проведення службового розслідування по відношенню до спеціаліста ОСОБА_1 (а.с.141)

За результатами службового розслідування комісією складено акт, яким встановлено,що довідка про стан та перспективи розвитку легкої атлетики в області складено невірно,несвоєчасно складено Положення про проведення Чемпіонату області серед учнів ДЮСШ з тхеквандо,чим зірвано змагання,наведена інформація вказана в фотографії робочого дня є недостовірною,доручення зазначені в протоколах нарад невиконані (а.с.140).

Відповідно до акту про проведення службового розслідування наказом № 07 від 31.03.2014 року оголошено догану спеціалісту ОСОБА_1 (а.с.138)

Згідно акту від 31.03.2014 року від ознайомлення з результатами перевірки (актом) та наказом № 07 від 31.03.2014 року позивач ОСОБА_1 відмовилась (а.с.139).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснив,що довідка про стан та перспективи розвітку виду спорту складалась без затвердженого зразку. Для правильного складання довідки необхідно проїхати всі спортивні школи в області, проаналізувати їх роботу. Положення про проведення комплексних спортивно-масових заходів розробляється відповідальною особою та подається за 10-15 днів до проведення змагань.В положенні про проведення змагань зазначається час,місце проведення, мета проведення, ціль, кількість учасників, фінансування змагання. На березень 2014 року було заплановано проведення Чемпіонату області серед учнів ДЮСШ з тхеквандо. Оскільки в березні 2014 року також проводились всеукраїнські змагання по тхеквандо, ОСОБА_1 не встигала підготувати Положення про проведення Чемпіонату області серед учнів ДЮСШ з тхеквандо. Крім того, до нього звертався тренер з тхеквандо з проханням перенести Чемпіонат області серед учнів ДЮСШ.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердила,що не встигла підготувати Положення про проведення Чемпіонату області серед учнів ДЮСШ з тхеквандо, однак завчасно керівника філії про неможливість підготувати Положення про проведення Чемпіонату області серед учнів ДЮСШ з тхеквандо через зайнятість або з інших причин не повідомила.

Таким чином,суд вважає,що дисциплінарне стягнення у вигляді догани відповідно до наказу № 07 від 31.03.2014 року до позивача застосовано правомірно, оскільки мало місце неналежне виконання посадових обовязків позивачем ОСОБА_1, що підтверджується матеріалами службового розслідування та показами свідка ОСОБА_6

Суд не приймає до уваги доводи позивача та її представника стосовно того,що фотографія робочого дня була подана ОСОБА_1,однак відсутнє обгрунтування неправильності складання фотографії,оскільки факт недостовірності відомостей,зазначених в фотографії робочого дня, був встановлений комісією службового розслідування.

Суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_8 в частині того,що вона не підписувала акт по результатах службової перевірки, оскільки вони суперечать письмовим матеріалам справи.

Щодо скасування наказу № 22-к від 27.06.2014 року суд виходить з наступного.

Згідно протоколу наради працівників від 06.06.2014 року ОСОБА_5 повідомив присутніх про неналежну організацію ОСОБА_1 урочистого відкриття змагань з легкої атлетики, зобовязано ОСОБА_1 та ОСОБА_6 надати письмові пояснення щодо сценарію заходу. Позивач ОСОБА_1 була присутня на нараді( а.с.132)

Згідно протоколу наради працівників від 12.06.2014 року ОСОБА_1 надати пояснення щодо неналежної підготовки сценарію про відкриття обласної спартакіади відмовилась. ОСОБА_1 зазначила,що в сценарій проведення змагань обласної спартакіади змагання серед учнів ДЮСШ не були включені,оскільки не було вказівки керівника ( а.с.133-134)

Згідно протоколу наради працівників від 20.06.2014 року через неналежну роботу працівників ОСОБА_5 доручив провести службове розслідування стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а.с.135)

Наказом Івано-Франківського обласного відділення (філії) Комітету з фізичного виховання та спорту № 20 від 20.06.2014 було створено комісію для проведення службового розслідування стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_1 по організації та проведення урочистого відкриття змагань з легкої атлетики Чемпіонату області серед ДЮСШ та обласної спартакіади ПТНЗ.

Згідно протоколу засідання комісії з проведення службового розслідування від 23.06.2014 року відповідальним за проведення чемпіонату області серед учнів ДЮСШ з легкої атлетики призначено позивача ОСОБА_1 До дня проведення змагань сценарій готовий не був. В день проведення змагань виявилось,що перша частина сценарію частково відповідала заходу, а друга частина не відповідала заходу.В сценарій не були включені змагання серед учнів ДЮСШ з легкої атлетики. Після зауважень позивач ОСОБА_1 внесла зміни до сценарію, а саме змінила склад гостей,але не внесла назви ДЮСШ,які прибули на змагання та допустила помилку в ініціалах начальника управління спорту ДОНСМС ОДА ОСОБА_11 За результатами службового розслідування комісією вирішено роботу ОСОБА_6 та ОСОБА_1 по організації та проведення урочистого відкриття змагань з легкої атлетики Чемпіонату області серед ДЮСШ та обласної спартакіади серед ПТНЗ вважати неналежною, та рекомендувати начальнику Івано-Франківського відділення (філії) ОСОБА_5 притягнути ОСОБА_6 - начальника навчально-спортивного відділу та спеціаліста ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, що зафіксовано у протоколі засідання комісії від 23.06.2014 року ( а.с.136-137).

Згідно наказу № 22-к від 27.06.2014 року через неналежну роботу по організації та проведення урочистого відкриття змагань з легкої атлетики Чемпіонату області серед ДЮСШ та обласної спартакіади серед ПТНЗ спеціалісту ОСОБА_1 оголошено догану ( а.с.33).

З наказом позивач ОСОБА_1 була ознайомлена, підписувати наказ відмовилась,що підтверджуєтья актом від 27.06.2014 року (а.с. 181).

Суд вважає,що дисциплінарне стягнення у вигляді догани відповідно до наказу № 22-к від 27.06.2014 року до позивача застосовано правомірно, оскільки мало місце неналежне виконання посадових обовязків позивачем ОСОБА_1, що підтверджується проведеним службовим розслідуванням, а саме позивач ОСОБА_1 не внесла в сценарій назви ДЮСШ, які прибули на змагання, та допустила помилку в ініціалах начальника управління спорту ДОНСМС ОДА ОСОБА_11

Суд не приймає до уваги доводи позивача та її представника стосовно того,що чемпіонат з легкої атлетики був проведений та підготовка сценарію не входить до посадових обовязків позивача, а тому до позивача не може бути застосоване дісциплінарне стягнення, оскільки в наказі,який оскаржує позивач, не зазначено, що змагання не були проведені, відповідальним за проведення чемпіонату області серед учнів ДЮСШ з легкої атлетики призначено позивача ОСОБА_1 ОСОБА_1 готувала сценарій за доручення начальнику відділу, що безпосередньо відноситься до її посадових обовязків (виконувати за дорученням начальника відділу доповідні записки, проекти наказів та розпоряджень,тощо; організовує проведення комплексних спортивних заходів: змагання серед учнів ДЮСШ).

Щодо скасування наказу № 44 від 14.10.2014 року суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 140 КЗпП України щодо окремих несумлінних працівнків застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

Згідно наказу № 41 від 08 серпня 2013 року були затверджені Правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників обласного відділення Комітету з фізичного виховання та спорту МОН України. Позивач ОСОБА_1 була ознайомлена з наказом та Правилами. Дані обставини сторонами не оспорюються.

Згідно актів ( а.с.127-131) та доповідної записки від 14.10.2014 року ОСОБА_1 відмовилась ознайомлюватись з протоколами щотижневих нарад, в яких зазначались завдання на тиждень. Відмову від ознайомлення (підписання) із протоколами виробничих нарад мотивувала тим, що посадовою інструкцією не передбачено такого обовязку ( а.с.126).

Дії ОСОБА_1 була розцінена адміністрацією як порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку, неналежне виконання нею своїх посадових обовязків, та наказом № 44 від 14.10.2014 року ОСОБА_1 та інших працівників було попереджено про недопущення у майбутньому порушень трудової дисципліни, зокрема невиконання вказівок та розпоряджень начальника Івано-Франківського обласного відділення, що виражаються у відмові від ознайомлення із протоколами виробничих нарад відділення, і у випадку виявлення у майбутньому казаних порушень та інших фактів неналежного сконання ними своїх посадових обовязків до них буде застосований такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з роботи. (а.с.125)

Згідно даного наказу до позивача ОСОБА_1 були застосовані заходи дисциплінарного впливу,що відповідає вимогам чинного трудового законодавства та п. 37 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників обласного відділення Комітету з фізичного виховання та спорту МОН України.

Позивач помилково вважала,що попередження,зазначене в наказі № 44 від 14.10.2014 року, є дисциплінарним стягненням. Оскільки оскарження заходів дисциплінарного впливу не передбачене діючим законодавством,зокрема главою 15 КЗпП України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цієї частині.

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

При звільненні працівника з підстав, передбачених цією нормою закону, організація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов'язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли.

11.02.2015 року до начальника відділення ОСОБА_5 звернулась головний спеціаліст відділення ОСОБА_12 із доповідною запискою згідно якої повідомила керівника про те, що ОСОБА_1 11.02.2015 року приблизно о 15 годині 05 хвилин покинула приміщення обласного відділення Комітету ФВС МОН України. В журналі обліку робочого часу вона поставила відмітку, що пішла в суд о 15 годині 30 хвилин. ОСОБА_1 повернулась на роботу приблизно о 17 годині 05 хвилин, проте в журналі обліку робочого часу не розписалась (а.с.45).

Згідно акту 11.02.2015 року о 17 годині 40 хвилин начальник відділення ОСОБА_5 зажадав від ОСОБА_1 письмові пояснення, де вона була з 15 години 05 хвилин до 17 години 05 хвилин 11.02.2015 року. ОСОБА_1 пояснила, що пішла до суду, так як їй подзвонили, що вона є свідком у кримінальній справі. При цьому підтвердила, що повістки із суду не отримувала, в журналі записала, що пішла о 15 годині 30 хвилин так як засідання суду було призначено на 15:30 год. Письмові пояснення про причини її відсутності на роботі відмовилась надавати (а.с.46).

В судовому засіданні позивач підтвердила обставини зазначені а акті.

Наказом № 07-к від 12.02.2015 року начальником обласного відділення створено комісію для проведення службового розслідування по факту відсутності ОСОБА_1 на робочому місці. Від ознайомлення із даним наказом ОСОБА_1 відмовилась. Надати письмові пояснення також відмовилась (а.с.44).

Згідно акту проведення службового розслідування від 17.02.2015 року було встановлено, що позивач ОСОБА_1 11 лютого 2015 року була відсутня на робочому місці без поважних причин впродовж двох годин з 15:05 години по 17:05 годину.

Як вбачається з копії наказу № 08-к від 17.02.2015 року, позивача ОСОБА_1 звільнено з посади спеціаліста І категорії Івано-Франківського відділення (філії) Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України за систематичне невиконання своїх посадових обов'язків та порушення трудової дисципліни (а.с.4).

У цьому випадку відповідач при застосуванні такого крайнього заходу, як звільнення, зазначив порушення позивачем обовязків покладених на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку, врахував положення ч. 3 ст. 149 КЗпП, згідно з яким при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови від 6 листопада 1992 р. N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Оскільки тільки правомірно накладені стягнення можуть ураховуватись і бути підставою для звільнення працівника за п. 3 ст. 40 КЗпП, суд, вирішуючи спір, повинен з'ясувати, систематичне невиконання яких саме трудових обов'язків позивачем передувало його звільненню.

Систематично порушуючими трудову дисципліну визнаються працівники, що мали дисциплінарне стягнення чи громадське стягнення за порушення трудової дисципліни і порушили її знову протягом року з дня застосування стягнення за перше порушення.

Аналогічна позиція викладена в ухвалах Верховного Суду України від 21.05.2008 року,16.06.2010 року,01.04.2010 року

Звільненню позивача передували 2 накази про накладення дісциплінарного стягнення у вигляді догани та наказ про застосування дисциплінарного впливу.

З урахуванням наведеного суд вважає, що наказ № 08-к від 17.02.2015 року про звільнення ОСОБА_1 з посади за систематичне невиконання своїх посадових обов'язків та порушення трудової дисципліни на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України є правомірним.

Згідно ст.43 КзПП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, визначених законом.

Згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців (а.с.76) 23.07.2014 року було зареєстровано Первинну профспілкову організацію працівників Івано-Франківського обласного відділення (філії) Комітету з фізичного виховання та спорту МОН України.

Згідно протоколу зборів працівників (а.с77-78) та списку ( а.с.82) членами профспілки є ОСОБА_6 (голова первинної профспілкової організації), ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_8.

Відповідно до постанови Президії Івано-Франківського обкому Профспілки працівників освіти і науки України № П-37/7 від 26.06.2014 року вищевказана первинна профспілкова організація взята на облік як організаційна ланка обласної профспілкової організації Профспілки працівників освіти і науки України (а.с.83).

На день звільнення позивача у трудових відносинах із Івано-Франківського відділення (філії) Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України перебувала лише позивач ОСОБА_1 Члени первинної профспілкової організації ОСОБА_8, ОСОБА_7, та керівник первинної профспілкової організації - ОСОБА_6 припинили трудові відносини.

Таким чином, на момент звільнення позивача в Івано-Франківському відділенні (філії) Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України був відсутній сформований у відповідності до ст. 37 Закону України Про профспілкові організації,їх права та гарантії діяльності виборний орган або профспілковий представник,а тому посилання позивача на відсутність згоди профспілки як на підставу поновлення її на роботі є безпідставним.

Згідно постанови Президії Івано-Франківської обласної організації профспілки працівників освіти і науки України вбачається,що в наданні згоди на звільнення із займаної посади ОСОБА_1 за п.3 ст.40 КзпП України відмовлено (а.с164-165). Рішення профспілкової організації про відмову на звільнення не містить належного обґрунтування, а тому відповідно до ст. 39 Закону України Про профспілкові організації, їх права та гарантії діяльності не заслуговує на увагу.

Суд не приймає до уваги доводи позивача в частині того,що звільнення позивача відбулося через конфліктні ситуації з керівником, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження даних обставин позивачем надано не було. Надані на підтвердження копії скарг та звернень до прокуратури стосуються дій керівника відділення ОСОБА_5 при виконанні своїх посадових обовязків в рамках кримінального провадження.

Посилання позивача ОСОБА_1 та її представника на той факт,що при звільненні позивача з роботи не дотримано вимог ч. 1 ст.149 КзпП України не ґрунтуються на матеріалах справи, крім того, не витребування у робітника письмових пояснень не є підставою для поновлення його на роботі.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Оскільки судом не було встановлено порушення вимог законодавства при звільненні позивача, а тому не має підстав для задоволення позовних вимог в частині поновлення на роботі, виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, відповідно п. 22 постанови Пленум Верховного Суду України від 6 листопада 1992 р. N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», ст. ст.37,39 Закону України Про профспілкові організації,їх права та гарантії діяльності ст. ст. 40 п.3,140, 147, 148, 149, 235 Кодексу законів про працю України та керуючись ст.ст.10,11,60, 88, 212-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Івано-Франківського відділення (філії) Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України, Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України,за участю третьої особи,що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача,- ОСОБА_5 про визнання незаконними та скасування наказів, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.А.Татарінова