Справа №489/4462/14-ц 18.02.2015 18.02.2015 18.02.2015
Провадження №22-ц/784/160/15
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження№22-784/160/15
Категорія 25 Головуючий у 1 інстанції: Тихонова Н.С.
Доповідач у апеляційній інстанції: Буренкова К.О.
РІШЕННЯ

Іменем України

18 лютого 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Буренкової К.О.,

із секретарем судового засідання: Горенко Ю.В.,

за участі: відповідача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія «Країна» (далі - ПАТ «СК «Країна»)

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 листопада 2014 року, ухвалене за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення в регресному порядку, виплаченого страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2014 року ПАТ «СК «Країна» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення в регресному порядку, виплаченого страхового відшкодування .

Позивач свої вимоги мотивував тим, що 04 листопада 2011 року з вини ОСОБА_2 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Сузукі ОСОБА_4, державний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2, та автомобіля ВАЗ 2112, державний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_5 Автомобіль Сузукі ОСОБА_4 є забезпеченим транспортним засобом на підставі договору страхування. Внаслідок вказаної дорожньо - транспортної пригоди автомобіль ВАЗ 2112 зазнав технічних пошкоджень. В зв'язку з чим ПАТ «СК «Країна» виплатила ОСОБА_5 страхове відшкодування на загальну суму 17 231 грн. 73 коп.

17 грудня 2011 року також сталася інша дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Volkswagen Jetta, реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля БМВ, державний номер НОМЕР_4, яким керував ОСОБА_6 Власником автомобіля ВМW 316 являється ОСОБА_7 Внаслідок даної транспортної пригоди автомобілю ВМW 316 було завдано механічних пошкоджень. У зв'язку з чим, позивачем було сплачено ОСОБА_7 як власнику автомобіля страхове відшкодування в сумі 26 641 грн. 08 коп.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 після дорожньо-транспортної пригоди було порушено вимоги підпункту 33.1.4 пункту 33.1 ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" щодо необхідності вжиття невідкладних заходів для повідомлення страховика про настання страхового випадку, позивач просив стягнути з нього у порядку регресу сплачене потерпілим страхове відшкодування в сумі 43 872 грн. 81 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 листопада 2014 року в позові ПАТ «СК «Країна» відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ПАТ «СК «Країна» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Позивач посилається на те, що висновки суду про виконання ОСОБА_2 як водієм забезпечених транспортних засобів, який спричинив вказані дорожньо-транспортні пригоди, вимог підпункту 33.1.4 пункту 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо повідомлення про настання страхового випадку не відповідають фактичним обставинам справи та наявним у ній доказам.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи із наступного.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відомості про страховий випадок відповідачем були надані страховику в строк, передбачений підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), а тому відсутні підстави для стягнення з нього в порядку регресу страхового відшкодування, виплаченого потерпілим.

Проте з таким висновком не можна погодитись, оскільки суд дійшов його з порушенням вимог процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 жовтня 2011 року ОСОБА_2 уклав з ПАТ «СК «Країна» договір АА/7766703 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зі строком дії до 14 жовтня 2012 року включно (а.с. 55, 168). Відповідно до умов страхування забезпеченим транспортним засобом є автомобіль Сузукі ОСОБА_4, реєстраційний номер НОМЕР_1. Згідно свідоцтва про реєстрацію власником цього автомобіля є ОСОБА_2

04 листопада 2011 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Сузукі ОСОБА_4, державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля ВАЗ 2112, державний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_5 Внаслідок даної пригоди автомобілю ВАЗ 2112 було завдано механічних пошкоджень.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 грудня 2011 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП (а.с. 29-31). Із заявою про страхове відшкодування (повідомлення про страховий випадок) до ПАТ «СК «Країна» 07 листопада 2011 року звернувся ОСОБА_5, власник автомобіля ВАЗ 2112 і потерпілий в даній дорожньо-транспортній пригоді. Заява зареєстрована позивачем за № 3597 (а.с. 156-157).

Відповідно до Страхового акту № 24/21736/3.2.29 сума, що підлягала виплаті ОСОБА_5 внаслідок настання даного страхового випадку склала 17 111 грн. 95 коп. (а.с. 56-57).

Згідно платіжного доручення № 39 від 09 лютого 2012 року ПАТ «СК «Країна» виплатило ОСОБА_5 17 231 грн. 73 коп. страхового відшкодування (а.с. 36).

Із матеріалів справи також видно, що 02 червня 2011 року між ОСОБА_8 та ПАТ «СК «Країна» укладено договір № 24/АА/2922287 обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зі строком дії до 01 червня 2012 року включно, відповідно до умов якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль Volkswagen Jetta, реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с. 28).

17 грудня 2011 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Volkswagen Jetta, реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля БМВ, державний номер НОМЕР_4, яким керував ОСОБА_6 Внаслідок даної пригоди автомобілю ВМW 316 було завдано механічних пошкоджень.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 лютого 2012 року винним у скоєнні цієї дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_2, але на підставі ст. 22 КУпАП його звільнено від адміністративної відповідальності у зв'язку із малозначністю, а ОСОБА_2 оголошено усне зауваження (а.с. 32-33).

Із заявою про страхове відшкодування до ПАТ «СК «Країна» 20 грудня 2011 року звернувся ОСОБА_7 як власник автомобіля. Заява зареєстрована позивачем за №4188 (а.с. 158).

Відповідно до Страхового акту № 24/22154/3.2.29 сума, що підлягала виплаті ОСОБА_7 внаслідок настання даного страхового випадку, склала 26 455 грн. 89 коп.

Згідно платіжного доручення № 3 від 28 травня 2012 року ПАТ «СК «Країна» було виплачено ОСОБА_7 страхове відшкодування в розмірі 26 641 грн. 08 коп.(а.с.8).

Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Згідно із підпунктом "г" пункту 38.1.1 статті 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Таким чином, зазначена правова норма передбачає у випадку неповідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди наявність у останнього права на пред'явлення регресного позову до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПАТ «СК «Країна» посилалось на те, що ОСОБА_2 як водій зазначених забезпечених транспортних засобів, з вини якого мали місце згадані дорожньо-транспортні пригоди, всупереч вимогам підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону не повідомив його (страховика) про настання страхового випадку.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 посилався на те, що заяву про настання страхового випадку із всіма необхідними документами, в строки, передбачені підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону, він передав позивачу через ОСОБА_9, який працював аварійним комісаром в ПАТ «СК «Країна».

Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте, як видно із показів ОСОБА_9, допитаного в суді першої і апеляційної інстанцій як свідка, він не зміг пояснити дати отримання від ОСОБА_2 заяв встановленого МТСБУ зразка про настання даних дорожньо-транспортних пригод та документи до цих заяв, де (безпосередньо на місці ДТП чи в офісі представництва позивача у м. Миколаєві) були отримані від відповідача такі заяви. В матеріалах справи відсутні докази, які свідчать, що ОСОБА_9 як аварійний комісар оформляв документи протягом трьох робочих днів після скоєння обох дорожньо-транспортних пригод за участі відповідача і міг отримати такі заяви для передачі позивачу. Крім цього, доказів, які свідчили б про наявність у ОСОБА_9 повноважень на отримання заяв про настання страхового випадку в матеріалах справи теж немає.

Тобто, ОСОБА_2 не надав доказів, які свідчать, що він виконав вимоги, передбачені підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону, як це передбачено ч. 3 ст. 10 ЦПК України, щодо передачі через ОСОБА_9 або безпосередньою за адресою позивача заяв про настання вказаних страхових випадків.

Будь-яких переконливих доказів, які спростовували б доводи позивача щодо порушення відповідачем підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону останній не надав.

Таким чином, зазначена правова норма передбачає у випадку неповідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди наявність у нього права на пред'явлення регресного позову до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

У зв'язку з чим колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог ПАТ "СК "Країна" до відповідача про стягнення виплаченого нею страхового відшкодування потерпілим ОСОБА_5 і ОСОБА_7, оскільки він є особою, що спричинила згадані дорожньо-транспортні пригоди та не повідомила у передбачений Законом строк про настання страхового випадку, чим порушила умови укладених між ними договорів страхування та вимоги Закону.

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про доведеність відповідачем належними доказами виконання вимог підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону щодо повідомлення страховика про настання зазначених страхових випадків.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відповідно до ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення в повному обсязі позовних вимог ПАТ «СК Україна.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ «Страхова компанія «Країна» задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду Миколаївської області від 24 листопада 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ПАТ «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_2 про стягнення в регресному порядку виплаченого страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути на користь ПАТ «Страхова компанія «Країна» із ОСОБА_2 в регресному порядку виплачене страхове відшкодування в розмірі 43872 (сорок три тисячі вісімсот сімдесят дві грн.) 81 коп. та 658 (шістсот п'ятдесят вісім) грн. 13 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ.

Судді: