АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/9946/13-ц 22-ц/774/2685/К/15
Справа № 216/9946/13-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/2685/К/15 інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 (4) Доповідач Михайлів Л.В.
РІШЕННЯ

Іменем України

28 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Михайлів Л.В.,

суддів - Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

секретар - Горбачевська І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку ст..197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 21 березня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2013 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк (далі ПАТ КБ ПриватБанк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог Банк зазначив, що відповідно до укладеного договору від 04 липня 2005 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 1000 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21,96 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У звязку з невиконанням відповідачем умов договору, утворилась заборгованість, розмір якої станом на 30 листопада 2013 року становить 2 267,57 доларів США, що за курсом 7,99 грн., відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.11.2013 року еквівалентно 18 117,87 грн., та яку, разом із судовими витратами по справі в сумі 229,40 грн. позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 21 березня 2014 року ПАТ КБ ПриватБанк відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2015 року апеляційна скарга ПАТ КБ ПриватБанк задоволена, рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 21 березня 2014 року скасоване та ухвалено нове рішення.

Позовні вимоги ПАТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто з відповідача на користь Банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 04 липня 2005 року в загальній сумі 18117, 87 грн. та судові витрати у розмірі 351, 20 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року рішення Дніпропетровської області від 04 червня 2015 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду оскаржило ПАТ КБ ПриватБанк, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог. Зокрема, на їх думку, суд дійшов помилкового висновку щодо пропуску позивачем строку позовної давності для звернення до суду з позовом та не врахував пролонгацію дії договору.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду, що переглядається в повній мірі не відповідає.

Судом встановлено, що 04 липня 2005 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк ПриватБанк, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк, та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір б/н. Згідно умов якого ОСОБА_2 отримав кредитні кошти в іноземній валюті у розмірі 1000,00 доларів США, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21,96% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевиплаті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу про закінчення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін.

Звертаючись до суду з позовною заявою ПАТ КБ «Приватбанк» вказував на те, щовідповідач свої зобовязання належним чином не виконує, у звязку з чим, станом на 30 листопада 2013 року, утворилась заборгованість, розмір якої дорівнює 2267,57 доларів США, що за курсом НБУ 7,99 грн., станом на 30 листопада 2013 року, є еквівалентом 18117,87 грн., з яких:

- заборгованість за кредитом 788,60 дол. США;

- заборгованість за відсотками 1311,39 доларів США;

- 62,58 доларів США штраф (фіксована частина) та 105,00 доларів США штраф (процентна складова),

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості позовних вимог, проте відмовив у задоволені заявленого Банком позову у звязку із пропуском строку позовної давності про застосування якого заявляв відповідач.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Судом вірно встановлено що відповідач ОСОБА_2, має заборгованість перед банком.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача просив суд застосувати строки позовної давності та відмовити в позові саме з цієї підстави.

Проте, колегія суддів не може погодитись із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволені позову у звязку з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до п.5.2, 5.3 Умов та правил надання банківських послуг (надалі - Умов) погашення кредиту поповнення картрахунку держателя, здійснюється шляхом внесення коштів у готівкою або у безготівковому порядку із подальшим зарахуванням їх Банком на картрахунок держателя, а також договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору.

Строк та порядок погашення кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжними картками із встановленим обовязковим мінімальним платежом наведений у Памятці клієнта, яка є невідємною частиною договору. Обовязковий платіж включає плату за користування кредитом, передбаченому Тарифами і частину заборгованості за кредитом.

Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України, яка в силу ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, у постанові від 19 березня 2014р. у справі № 6-14 цс, зазначено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Апеляційним судом перевірено строк дії картки, та встановлено, що картка «Універсальна» за № 225733яка була видана ОСОБА_2 при укладені кредитного договору №б/н від 04.07.2005 року, діяла до 07/2011 року, а тому позовна давність починається з 07/2011 року та сплаває 07/2014 року. Банк звернувся до суду з позовом 25.12.2013 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності, у звязку із чим доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу.

Сама по собі, відсутність реального виконання боржником свого зобовязання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом.

При цьому, колегія суддів враховує те, що останній щомісячний платіж на погашення процентів відповідачем було здійснено 04.08.2009 року. Отже перебіг позовної давності по цим щомісячним платежам почався саме з цього моменту.

Отже, звертаючись до суду у грудні 2013 р., позивач має право на стягнення сум, строк оплати яких настав з грудня 2010 р. по грудень 2013 р., що становить: заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 971,89 доларів США, згідно розрахунку наданого представником позивача, для розгляду в засідання судової колегії, яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, як вбачається із позовної заяви Банку та наданого ним розрахунку заборгованості відповідача, позивач, окрім іншого просив суд стягнути з відповідача штраф в розмірі 62,58 доларів США штраф (фіксована частина) та 105,00 доларів США штраф (процентна складова), посилаючись на умови кредитного договору.

Відповідно до ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Як убачається із Тарифів та умов користування кредитною карткою, які є невідємною частиною договору, у разі порушення позивальником строків платежів по будь якому із грошових зобовязань, передбачених договором на строк більше 30 днів, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобовязується сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн. (фіксована частина) + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій.

Отже і законом і договором передбачено стягнення штрафу за несвоєчасне виконання зобовязань і сторони передбачили саме таку відповідальність у договорі.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

До вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність в один рік (ч. 2 ст.258 ЦК України).

Отже, стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою 167,58 доларів США, за весь час прострочення виконання зобовязання, позивач на вказане уваги не звернув.

Виходячи із розрахунку заборгованості, право на предявлення штрафу у позивача виникло з серпня 2009 року, до суду вони звернулись 25.12.2013 року.

Таким чином Банк пропустив строк звернення до суду за захистом порушеного права.

Враховуючи наведене, у задоволені позову про стягнення сум штрафу слід відмовити саме з цієї підстави.

Стягуючи заборгованість за тілом кредиту, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно п. 5.4 Правил користування платіжною карткою вбачається, що строк погашення кредиту у повному обсязі здійснюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці у полі «місяць».

Відповідачем, в порушення вимог ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, не спростовано факт дії картки до липня 2011 року.

Таким чином, колегія суддів із врахуванням невиконання ОСОБА_2 умов кредитного договору, щодо повернення кредиту, процентів за користування кредитними коштами та комісії у встановлений договором строку та того, що відповідно до заяви ОСОБА_2 про надання кредиту та Правил користування платіжною карткою, строк погашення процентів за користування кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту у повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці, в даному випадку це липень 2011 року, дійшла висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, в межах строку позовної давності у сумі 971,89 доларів США, суми непогашеного кредиту у розмірі 788,60 доларів США, а всього 1760,49 доларів США.

При цьому, колегія суддів враховує ч.2 п. 14 Постанови Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» в якій зазначено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, позов був заявлений ПАТ «КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 на суму у розмірі 2 267,57 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 18 117,87 грн., із розрахунку (2 267,57 доларів США* 7,99 грн. курс гривні на час подання позову).

25 грудня 2015 року від представника позивача було надано суду апеляційної інстанції розрахунок заборгованості позивача, за курсом НБУ станом на 24.12.2015 року у розрахунку 100 доларів США 2299,7289 грн.

Враховуючи зазначене, керуючись ч.2 п. 14 вищевказаної Постанови та виходячи із меж позовних вимог, колегія суддів стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 04.07.2005 року у розмірі 1760,49 доларів США, що за курсом 22,997289 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 24.12.2015 року еквівалентно 40 486,50 грн., з яких: - заборгованість за кредитом 788,60 доларів США, що за курсом 22,997289 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24.12.2015 року еквівалентно 18 135,66 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом 971,89 доларів США, що за курсом 22,997289 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24.12.2015 року еквівалентно 22 350,83 грн. В іншій частині позову суд відмовляє у його задоволені.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Тому з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ПАТ «КБ «ПриватБанк» колегія суддів стягує судові витрати 229,40 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 121,80 грн. сплачених позивачем при зверненні з апеляційною скаргою, а разом 351,20 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, п. п.1, 4 ч.1 ст.309, 313- 314, 316 ЦПК України, колегія судів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк- задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 19 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк заборгованість за кредитним договором № б/н від 04 липня 2005 року в сумі 1760,49 доларів США, що за курсом 22,997289 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 24.12.2015 року еквівалентно 40 486,50 грн., з яких:

- заборгованість за кредитом 788,60 доларів США, що за курсом 22,997289 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24.12.2015 року еквівалентно 18 135,66 грн.,

- заборгованість по процентам за користування кредитом 971,89 доларів США, що за курсом 22,997289 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24.12.2015 року еквівалентно 22 350,83 грн.

В іншій частині позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк за розгляд справи у судах першої та апеляційної інстанцій в сумі 351 грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Л.В. Михайлів

Судді: А.П. Барильська

ОСОБА_3