Справа № 713/891/15-ц
Провадження №2/713/357/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2015 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі судді Круглюка В.Г., при секретарі Головач О.Д., за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В позові вказував, що 05.04.2007 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір кредиту, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 8437, 79 доларів США на термін до 04.04.2012 року, а відповідач зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Посилався на те, що відповідач належним чином умови договору не виконав, внаслідок чого станом на 01.04.2015 року відповідач має заборгованість в розмірі 31 040, 22 долари США, яка складається з наступного: 6842, 74 долари США заборгованість за кредитом; 5534, 88 долари США заборгованість по процентам за користування кредитом; 377, 92 долари США заборгованість по комісії за користування кредитом; 18 284, 68 долари США пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором.

Крім того, посилався, що в забезпечення виконання зобов»язань за вищевказаним кредитним договором, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки.

Просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 31 040, 22 долари США, що за курсом 23, 45 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.04.2015 року складає 727 893, 16 грн.; стягнути солідарно з відповідачів судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що згідно умов кредитного договору від 05.04.2007 року строк повернення кредиту 04.04.2012 року. Загальний строк позовної давності 3 роки. В 2012 році позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, і Вижницьким районним судом винесено рішення від 25.06.2012 року. Вважала, що мало місце переривання строку позовної давності, у зв»язку з чим він спливає 25.06.2015 року, в той час як позивач звернувся з позовом до відповідачів в квітні 2015 року. Крім того, вказувала, що на підставі вказаного вище рішення суду 16.05.2014 року позивачем було реалізовано предмет застави, в результаті чого отримано часткове погашення заборгованості за кредитом. Проте суми, отриманої від реалізації предмета застави, не вистачило для повного погашення заборгованості за кредитом. Тому в силу ч.4 ст.591 ЦК України, у позивача виникло право знову звернутися до суду з позовом до відповідачів про стягнення суми, якої не вистачає для повного погашення заборгованості. Тому вважала, що в силу статті 261 ЦК України строк позовної давності за цими позовними вимогами почав перебіг з 16.05.2014 року і спливає лише 16.05.2017 року. Просила позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 05.04.2007 року задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнали та надали пояснення, аналогічні викладеному в письмових запереченнях. Просили застосувати строки позовної давності до вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі ст.ст.257, 261, 266, 267 ЦК України.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 05 квітня 2007 року між «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № CVVWAE00000030, згідно умов якого банк зобов»язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу банку на строк з 05 квітня 2007 року по 04 квітня 2012 року включно, у вигляді не відновлювальної кредитної лінії у розмірі 8437, 79 доларів США зі сплатою відсотків та інших платежів, передбачених договором.

Крім того, 05 квітня 2007 року, з метою забезпечення виконання зобов»язань за вищевказаним кредитним договором, між «Приватбанком» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки.

Відповідач ОСОБА_2 взяті на себе зобов»язання за кредитним договором №CVVWAE00000030 від 05 квітня 2007 року належним чином не виконував і 12.03.2012 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення.

Рішенням Вижницького районного суду від 25 червня 2012 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №CVVWAE00000030 від 05.04.2007 року станом на 17.02.2012 року в сумі 12 739, 09 доларів США передано в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом вилучення у ОСОБА_2 належного йому заставлене майна, а саме автомобіль марки Fiat Dukato, рік випуску 1998, реєстраційний номер НОМЕР_1; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CVVWAE00000030 від 05.04.2007 року звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль марки Fiat Dukato, рік випуску 1998, реєстраційний номер НОМЕР_1, початковою ціною в розмірі 50500 грн., що належить на праві власності ОСОБА_2, вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 05 вересня 2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено; рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 25 червня 2012 року залишено без змін.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов»язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору.

Відповідно до укладеного між сторонами договору та статтей 1049, 1050 та 1054 ЦК України, позичальник зобов»язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Однак, відповідно до вимог статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частинами першою, п»ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов»язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред»явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Таким чином, кредитор скористався судовим захистом своїх прав, подавши 12.03.2012 року позов до ОСОБА_2 про звернення стягнення, а тому, виходячи з вимог, встановлених ч.2 ст.264 ЦК України, строк позовної давності слід вираховувати з дати пред»явлення позову 12.03.2012 року.

Стосовно посилань представника позивача на те, що 16.05.2014 року позивачем було реалізовано предмет застави, тому строк позовної давності за цими позовними вимогами почав перебіг з 16.05.2014 року, суд зауважує наступне.

Ч.1, 2 ст.264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку; позовна давність переривається у разі пред»явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

З розрахунку позовних вимог вбачається, що 16.05.2014 року в рахунок погашення боргу поступили кошти в сумі 1860, 45 доларів США. Однак, вказані кошти, як встановлено в судовому засіданні, поступили внаслідок примусового виконання рішення Вижницького районного суду від 25 червня 2012 року, що не є тією підставою, з якою закон пов»язує переривання позовної давності.

Оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» подано позовну заяву про звернення стягнення 12.03.2012 року, а позовну заяву про стягнення заборгованості 27.05.2015 року то вказане свідчить про пропуск строку позовної давності.

Клопотання про поновлення строку від позивача не надходило, в той же час, відповідачами до суду були подані заяви про застосування строку позовної давності. Виходячи з вищевикладеного, у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214 - 215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В. Г. Круглюк