12 жовтня 2015 року м. Токмак
Токмацький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді - Андрущенка О.Ю.,
за участі секретаря судового засідання - Гончарук В.О.,
представника позивача - ОСОБА_2,
відповідача - ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Токмак цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини,
Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на її користь на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з 16 липня 2005 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. У зв'язку з тим, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, просить стягнути з нього аліменти.
Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила суду, що з 04.04.2015 року разом з донькою ОСОБА_4 проживає окремо від відповідача в м. Токмак Запорізької області. Відповідач фінансової допомоги на утримання дитини не надає близько пів року. Вона є інвалідом з дитинства, отримує пенсію по інвалідності, якої не достатньо для задоволення всіх потреб спільної з відповідачем доньки.
Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Зазначив, що відповідач не бере участі в утриманні спільної дитини - ОСОБА_4, яка проживає разом з відповідачкою.
Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. В поясненнях вказав, що, на його думку, аліменти потрібні позивачці для свого особистого матеріального забезпечення. До доньки навідується, фінансово підтримує. Обов'язки батька виконує. Не заперечує, що з 04.04.2015 року позивачка разом з донькою проживає окремо від нього в м. Токмак Запорізької області. Не хворіє, має постійне місце роботи та отримує заробітну плату. Не заперечував факту того, що останній раз надавав позивачці матеріальну допомогу на утримання доньки кілька місяців назад.
Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про задоволення позову.
Судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 245, відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 16 липня 2005 року.
Від шлюбу мають неповнолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 19 квітня 2012 року, актовий запис № 369, відповідно до якого батьком є ОСОБА_3 - відповідач у справі.
Факт батьківства не оспорюється сторонами.
Дитина ОСОБА_4 з 04 квітня 2015 року не зареєстрована, але постійно проживає разом з матір'ю - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою про склад сім'ї ОСББ «Альянс-62» від 27 квітня 2015 року та від 07.10.2015 року.
ОСОБА_1 - позивачка по справі, являється інвалідом дитинства, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 від 17.01.2005 року та довідкою до Акту огляду МСЕК серії АД № 041221 від 20.01.2006 року.
Згідно листа заступника головного лікаря з медичного обслуговування КУ Токмацький центр первинної медико-санітарної допомоги Токмацької міської ради Юрченко С.В. від 08.10.2015 року дитина - ОСОБА_4 отримувала амбулаторне обстеження та лікування у АЗПСМ № 1. Діагноз: хронічний пієлонефрит, тріщина ануса, випадіння слизової оболонки прямої кишки, дефіцитна анемія середнього ступеня тяжкості. Неодноразово направлялася на консультацію до обласної дитячої лікарні в м. Запоріжжя, однак, мати від консультацій обласних фахівців відмовилася.
З пояснень позивачки, які надала в судовому засіданні, відмова від обстеження в обласній дитячій лікарні обумовлені відсутністю коштів.
Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, що загалом сторонами не оспорюється.
Статтею 51 Конституції України передбачено обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.
Крім того, в ст. 180 СК України зазначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно.
Посилання відповідача на безпідставність позову, у зв'язку з тим, що дитина зареєстрована в м. Запоріжжя за місцем його проживання, суд оцінює критично, оскільки, факт проживання дитини з позивачкою в м. Токмак не заперечується сторонами та підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
ОСОБА_4 хворіє та потребує лікування, а позивачка є інвалідом з дитинства.
Відповідач є особою працездатного віку, працює, отримує постійний дохід, не хворіє, а тому, має можливість та зобов'язаний брати участь у матеріальному забезпеченні своєї дитини.
У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.
Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову.
Враховуючи інтереси дитини, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Згідно ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць.
Крім того, згідно з положеннями ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати в сумі 243 грн.60 коп.
Керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213-215, 367 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення даного позову, 08.05.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2, в дохід держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп..
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя