Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 30 Доповідач Жигановська О. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

Головуючого судді Жигановської О.С.

Суддів Коломієць О.С., Зарицької Г.В.

при секретарі Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Володарсько-Волинського районного управління юстиції у Житомирській області, третя особа: Головне управління державного казначейства України в Житомирській області про відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою Головного управління державної казначейської служби України у Житомирській області на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 13 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ВДВС Володарсько-Волинського РУЮ, третя особа: Головне управління державного казначейства України в Житомирській області про відшкодування матеріальної і моральної шкоди. В обгрунтування позову зазначив, що 30.02.2012 року, він, як представник ОСОБА_2, направив на адресу відповідача оригінал виконавчого листа №2-23/12 від 02.03.2012 pоку щодо негайного стягнення коштів з ТОВ «Промекс» на користь ОСОБА_2 Проте, державний виконавець, отримавши виконавчий документ 02.04.2012 року, відкрив виконавче провадження лише 09.04.2012 pоку, надавши можливість боржнику зняти кошти з банківських рахунків. В подальшому 28 травня 2012 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа, оскільки апеляційним судом 21.05.2012 року було відкрито апеляційне провадження за скаргою на рішення суду від 02.03.2012 року. 08.08.2012 року судове рішення залишено без змін. Позивач вдруге подав до виконавчої служби заяву про примусове виконання рішення, проте, державний виконавець 21.08.2012 року виніс постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження з тих підстав, що позивачем на підтвердження своїх повноважень на представництво стягувача подано ксерокопію довіреності, яка належним чином не завірена та повернув ОСОБА_2 ксерокопію виконавчого листа без додатків.

Такими діями відповідача, на думку ОСОБА_1, його довірителю була заподіяна матеріальна і моральна шкода на загальну суму 672036 грн. /660036 грн.+12000 грн./ (а.с.2-4). 14.05.2013 року він змінив позовні вимоги, відмовившись від стягнення матеріальної шкоди та збільшивши розмір моральної шкоди до 20000грн. (а.с.18).

Рішенням Корольовського райсуду м. Житомира від 13.03.2015 року позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ВДВС Володарсько-Волинського районного управління юстиції у Житомирській області на користь ОСОБА_2 7000 грн. моральної шкоди шляхом утримання за рахунок Державного бюджету України з Державного казначейства України у Житомирській області. В решті вимог відмовлено.

У березні 2015 року Відділ державної виконавчої служби Володарсько- Волинського районного управління юстиції у Житомирській області подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 22.04.2015 року рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 13.03.2015 року змінено - зменшено розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 із 7000грн. до 500грн. В решті рішення залишено без змін.

28.04.2015 року надійшла апеляційна скарга Головного управління державної казначейської служби України у Житомирській області на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 13.03.2015 року, в якій апелянт, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить згадане рішення скасувати та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.318 ЦПК України, якщо апеляційні скарги на рішення або ухвалу суду першої інстанції були подані в установлені цим Кодексом строки, але надійшли до суду після закінчення апеляційного розгляду справи або коли строки на подання апеляційної скарги у зв'язку з пропущенням їх з поважних причин були поновлені або продовжені і особа, яка подала апеляційну скаргу, не була присутня під час розгляду справи, апеляційний суд розглядає цю скаргу за правилами цієї глави. Залежно від обґрунтованості скарги, зазначеної в частині першій цієї статті, суд ухвалює рішення або постановляє ухвалу відповідно до статті 307 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано рішення або ухвалу апеляційного суду.

Судом встановлено, що рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 02.03.2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 08.08.2012 року, на користь ОСОБА_3 з ТОВ ВТП „Промінь" стягнуто 660036 грн.

19.12.2012 року вказані судові рішення скасовано ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а справу передано на новий розгляд до суду 1-ї інстанції (а.с.127-128), за результатами якого у задоволенні позову ОСОБА_3 до ТОВ ВТП „Промекс" відмовлено (а.с.174-175, 176).

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 19.03.2013 року визнано незаконними дії старшого державного виконавця ВДВС Володарсько-Волинського РУЮ Житомирської області щодо повернення 28.05.2012 року виконавчого листа №2-23/12 в частині негайного виконання рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 02.03.2012 року (а.с.247-248).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій застосували положення норм ст.56 Конституції України, ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», ст.11 Закону України «Про державну виконавчу службу», ст.ст.23, 1174 ЦК України, та вважали встановленим, що позивачу внаслідок невиконання судового рішення органами ВДВС Володарсько-Волинського РУЮ було завдано моральної шкоди. При цьому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, місцевий суд визначив розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 7000 грн., апеляційним судом таке відшкодування зменшено до 500 грн., які необхідно стягнути на користь позивача шляхом утримання за рахунок Державного бюджету України з Державного казначейства України в Житомирській області.

Проте, з такими висновками повністю погодитись не можна, мотивуючи наступним.

Відповідно до ст.30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Як роз'яснено у п.28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, статті 11 Закону «Про державну виконавчу службу», частини другої статті 87 Закону про виконавче провадження, а також з положень статей 1173, 1174 ЦК і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України. Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

З матеріалів справи вбачається, що Головне управління державного казначейства України в Житомирській області /нині - Головне управління державної казначейської служби України у Житомирській області/, з якого фактично і стягнуто кошти, приймало участь у справі в якості третьої особи (а.с.185). Питання про притягнення даної установи в якості відповідача в порядку ст.33 ЦПК України судом не вирішувалось. Вказане процесуальне порушення не може бути виправлено на стадії апеляційного розгляду справи, оскільки знаходиться поза компетенцією апеляційної інстанції.

Що стосується вирішення спору по суті, колегія суддів вважає наступне.

Частково задовольняючи позовні вимоги представника позивача, місцевий і апеляційний суди виходили із того, що державна виконавча служба без поважних підстав певний час не виконувала рішення суду, яке було чинним на час здійснення незаконних дій - 28.05.2012 року, проявила незаконну бездіяльність, внаслідок чого позивач поніс душевні страждання.

Проте, виходячи із аналізу змісту позовної заяви, позивач обґрунтовує свої вимоги щодо відшкодування моральної шкоди тим, що державним виконавцем при здійсненні виконавчого провадження по виконанню судового рішення про стягнення з ТОВ ВТП „Промекс" на користь ОСОБА_3 660036 грн. були допущені порушення вимог чинного законодавства, що призвело до безпідставного зволікання виконання судового рішення, в той час коли воно було чинне, і стало перешкодою для отримання коштів, присуджених на користь ОСОБА_3 На думку позивача, якби виконавча служба у спосіб передбачений законом прийняла виконавчий лист і вчинила дії щодо негайного виконання, то він би встиг отримати кошти, за рішенням суду від 02.03.2012 року.

Проте, як вище зазначалось, 19.12.2012 року судові рішення про стягнення на користь ОСОБА_3 660036 грн. були скасовані і в подальшому йому взагалі було відмовлено у задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що позивачу не спричинена моральна шкода, оскільки навіть у разі виконання рішення суду він зобов'язаний був би повернути отримані кошти відповідно до вимог ч.2 ст.380 ЦПК України.

За таких обставин, наявність судового рішення про визнання незаконними дій старшого державного виконавця ВДВС Володарсько-Волинського РУЮ Житомирської області щодо повернення 28.05.2012 року виконавчого листа №2-23/12 в частині негайного виконання рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 02.03.2012 року не є беззаперечним і достатнім доказом заподіяння позивачу моральної шкоди.

Враховуючи викладене, судові рішення підлягають скасуванню в порядку п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового - про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,309,314,316,318,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Головного управління державної казначейської служби України у Житомирській області задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 13 березня 2015 року та рішення Апеляційного суду Житомирської області від 22 квітня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Володарсько-Волинського районного управління юстиції у Житомирській області, третя особа: Головне управління державного казначейства України в Житомирській області про відшкодування моральної шкоди.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий : Судді :