Справа № 683/1153/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 року Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого - судді Андрощука Є.М.

при секретарі Побережняк Ю.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника третьої особи

на стороні відповідача без заявлення самостійних вимог

щодо предмету позову - служби у справах дітей

виконкому Старокостянтинівської міської ради Деруна А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача без заявлення самостійних вимог щодо предмету позову - служби у справах дітей виконкому Старокостянтинівської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 у травні 2015р. звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача без заявлення самостійних вимог щодо предмету позову - служби у справах дітей виконкому Старокостянтинівської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України. В обґрунтування позову посилалась на те, що 9 квітня 2015р. шлюб між ними розірвано, але з відповідачем вони мають спільну малолітню дитину - особі ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Вона має можливість поїхати з дитиною за межі України для відпочинку та оздоровлення дитини, оскільки син проживає разом з нею та часто хворіє. Разом з тим, для цього необхідна згода батька дитини, але останній таку згоду не надає, з надуманих причин.

В судовому засіданні позивач уточнила свої позовні вимоги та просить надати дозвіл сину на багаторазовий тимчасовий виїзд за межі України до досягнення ним 16 років у її супроводі і без супроводу та письмової згоди батька ОСОБА_4 у дні шкільних канікул з 20 грудня по 20 січня кожного року; з 20 березня по 20 квітня кожного року; з 20 травня по 20 вересня кожного року; з 20 жовтня по 20 листопада кожного року. Надати дозвіл сину на багаторазовий тимчасовий виїзд за межі України до досягнення дитиною 16 років, у її супроводі і без супроводу та письмової згоди батька ОСОБА_4, а також у супроводі інших відповідальних уповноважених його матір'ю осіб, які вживатимуть усіх необхідних заходів для перебування дитини за кордоном та гарантуватимуть її повернення в Україну, до країн: Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії, Італії, Єгипту, Туреччини, Польщі, Угоршини, Греції, Кіпру, Болгарії, Румунії, Хорватії, Сербії, Боснії, Македонії, Чорногорії, Словенії, Ізраїлю, Німеччини, Франції, Чехії, Португалії, Іспанії, Грузії, Російської Федерації, Об'єднаних Арабських Еміратів, Молдови, Білорусії з туристичною, навчальною метою, а також оздоровлення та відпочинку.

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала та пояснила, що відповідач як до звернення з позовом до суду, так і під час судового розгляду справи категорично заперечує проти виїду дитини на відпочинок та оздоровлення за межі України, свою відмову обґрунтовує надуманими причинами.

Відповідач в судове засідання не з»явивсь, причини неявки суду не повідомив і від нього не надійшло заяви про відкладення розгляду справи, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У минулому судовому засіданні відповідач позов не визнав, заперечив проти його задоволення та пояснив, що він не надає дозвіл на виїзд сина за межі України, оскільки має підозри про те, що його колишня дружина назад не повернеться, так як підтримує близькі стосунки з громадянином Туреччини.

Представник третьої особи на стороні відповідача без заявлення самостійних вимог щодо предмету позову - служби у справах дітей виконкому Старокостянтинівської міської ради не заперечив проти задоволення позову та пояснив, що в інтересах дитини, він вважає за доцільне позов задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та згідно з ч.2 ст.155 цього Кодексу батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Старокостянтинівського райсуду від 9 квітня 2015р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано.

Від спільного проживання у шлюбі сторони мають спільну дитину - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 05.10.2011р.).

Судом встановлено, що батько дитини - ОСОБА_4 дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України сина - не надає, що підтверджується показаннями позивача, даними переписки сторін, з приводу виїзду дитини на оздоровлення за межі України та не заперечується відповідачем.

Згідно з положеннями ч.3 ст.133 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Також, відповідно до ч.2 ст.4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України»: за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього

громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно з пп.8 п.2) ст.4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995р. №57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010р. №724) за відсутності згоди з одного з батьків на виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України

громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу

другого з батьків.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на ті обставини, як на заперечення проти позову, що його колишня дружина назад до України разом з дитиною не повернеться, так як підтримує близькі стосунки з громадянином Туреччини, з наступних підстав.

В обґрунтування вказаних обставин відповідач надав суду світлини, зроблені з інтернет-ресурсу, на яких зображена ОСОБА_1 та сторонній чоловік, як пояснив в судовому засіданні відповідач - громадяни Туреччини.

Разом з тим, в судовому засіданні позивач пояснила, що вона надавала послуги, як перекладач і крім того, має постійну роботу, нерухомість та інше майно і має намір лише тимчасово виїхати за межі України з дитиною, для її відпочинку та оздоровлення і ніяких позаслужбових стосунків, з зображеним на світлині чоловіком, не мала.

Пояснення з цього приводу позивача ОСОБА_1 об»єктивно підтверджено доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Так, згідно даних паспорта ОСОБА_1 НОМЕР_2 від 12.08.2009р., місце проживання, останньої зареєстроване в АДРЕСА_1.

Відповідно до даних довідки Старокостянтинівської ЖЕК №037448 від 27.04.2015р., за вищевказаною адресою, разом з ОСОБА_1 проживає її син - ОСОБА_5, 2011р.н. та матір - ОСОБА_7, 1955 р.н.

Як вбачається з даних довідки Старокостянтинівського ПТЛ-1 №28 від 11.06.2015р. ОСОБА_1 працює на посаді керівника гуртка з 01.09.2014р. по даний час.

Згідно даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 23.03.2012р. ОСОБА_1 є власником автомобіля Mazda 6 New 2008 р. випуску, р.н. НОМЕР_3.

Відповідно до даних свідоцтва про право власності на житло від 23.11.2001р., виданого відділом приватизації Старокостянтинівської міської ради ОСОБА_1 належить ? частки АДРЕСА_1.

Згідно даних медичної картки амбулаторного хворого малолітнього ОСОБА_5, 2011р., останній часто хворіє простудними захворюваннями (більше 4 разів на рік), рекомендовано оздоровлення на Чорноморському узбережжі.

Як вбачається з даних довідок лікарів психіатра та невролога Старокостянтинівської ЦРЛ від 16.06.2015р. та 17.06.2015р., відповідно, ОСОБА_1 не перебуває на диспансерному обліку, у вказаних лікарів.

Відповідно до даних довідки заступника начальника відділу ДВС Старокостянтинівського РУЮ №6157 від 04.08.2015р. ОСОБА_4 має заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина, в розмірі 1999,08 грн. станом на 01.08.2015р.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердила, що вона разом ОСОБА_1 надають послуги з організації проведення свят та урочистих подій, тощо.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст.150, ч.2 ст.155 СК України, ч.3 ст.133 ЦК України, ч.2 ст.4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України», пп.8 п.2) ст.4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995р. №57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010р. №724), ст.ст. 3, 10, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Надати дозвіл неповнолітній особі ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 гр.України на багаторазовий тимчасовий виїзд за межі України до досягнення ним 16 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 без супроводу та письмової згоди батька ОСОБА_4 за наступним графіком: у дні шкільних канікул з 20 грудня по 20 січня кожного року; з 20 березня по 20 квітня кожного року; з 20 травня по 20 вересня кожного року; з 20 жовтня по 20 листопада кожного року. Надати дозвіл неповнолітній особі ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 гр.України на багаторазовий тимчасовий виїзд за межі України до досягнення дитиною 16 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 без супроводу та письмової згоди батька ОСОБА_4, а також у супроводі інших відповідальних уповноважених його матір'ю осіб, які вживатимуть усіх необхідних заходів для перебування дитини за кордоном та гарантуватимуть її повернення в Україну, до країн: Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії, Італії, Єгипту, Туреччини, Польщі, Угоршини, Греції, Кіпру, Болгарії, Румунії, Хорватії, Сербії, Боснії, Македонії, Чорногорії, Словенії, Ізраїлю, Німеччини, Франції, Чехії, Португалії, Іспанії, Грузії, Російської Федерації, Об'єднаних Арабських Еміратів, Молдови, Білорусії з туристичною, навчальною метою, а також оздоровлення та відпочинку.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Хмельницької області шляхом подачі апеляції протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні з дня отримання копії рішення на руки.

Суддя