НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/1896/15
№ 2/183/1705/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Устименко М.О.,

в присутності позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідачів ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Комерційний банку «Надра», третя особа приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу ОСОБА_7, про визнання недійсним договору поруки, договору іпотеки, кредитного договору , -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Новомосковського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ПАТ КБ «Надра», третя особа приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу ОСОБА_7, в якому просить:

-визнати недійсним договір поруки № 1 від 17.12.2007 року, укладений між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Надра»,

-визнати недійсним договір іпотеки № 63 від 17.12.2007 року, укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_3 з однієї сторони, та ПАТ КБ «Надра», з другої сторони, посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу ОСОБА_7;

-визнати недійсним кредитний договір № 8/2007/84-МКЗ/63 від 17.12.2007 року, укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Надра».

В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що 25.08.2001 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_3, який в період в період їх шлюбу, а саме 21.01.2002 року набув право спільно сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, іншим співвласником квартири є ОСОБА_4.

ОСОБА_4 17.12.2007 року отримав позику у ПАТ КБ «Надра» у розмірі 30000 доларів США, про що між ними було укладено кредитний договір № 8/2007/840-МКЗ/63. Однією з умов підписаного кредитного договору є те, що надання кредиту відбудеться лише за умови надання позичальником відповідного забезпечення виконання зобовязання, внаслідок чого між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4, ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки № 63/1 від 17.12.2007 року, у відповідності до якого позичальником передано в заставу квартиру АДРЕСА_1. Зазначений договір іпотеки бу4в посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу ОСОБА_7

Крім того, ОСОБА_3 17.12.2007 року уклав договір поруки № 1 з ПАТ КБ «Надра», у відповідності до якого зобовязався перед ПАТ КБ «Надра» за виконання умов кредитного договору № 8/2007/840-МКЗ/63.

Позивач вважає договір поруки та договір іпотеки такими, що укладені з порушеннями вимог ст.203 ЦК України, оскільки під час їх укладення були порушені вимоги ст.65 СК України, якою передбачено, що при укладенні договорів, які виходять за межі дрібнопобутових, необхідна обовязкова згода другого з подружжя, а на укладення договорів, які потребують нотаріального посвідчення, необхідна письмова згода іншого подружжя. Позивач наполягала на тому, що не надавала такої письмової згоди на укладення чоловіком договору іпотеки, який підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, дії чоловіка при укладенні договорів поруки та іпотеки вона вважає такими, що суперечать інтересам сім'ї, оскільки квартира АДРЕСА_1 перебувала та перебуває у власності та користування їх сім'ї, і своєї згоди на укладення таких правочинів вона не надавала, що є порушенням, на думку позивача, вимог ст..ст. 203 ч.1, 205 ч.1 ЦК України.

Укладений між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 кредитний договір № 8/2007/8470-МКЗ/63 позивач вважає нікчемним, оскільки обовязковою умовою надання кредиту було саме надання позичальником відповідного забезпечення, тому посилаючись на вимоги ст.ст. 215, 216, 217 ЦК України, ОСОБА_1 просить визнати кредитний договір недійсним в цілому.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2 позов підтримали, надали детальні пояснення по суті предявленого позову, наполягали на тому, що про існування кредитного договору, договору поруки та договору іпотеки позивачу стало відомо лише 13.03.2015 року, про обставини укладення договору позивачу стало відомо від чоловіка. Крім того, позивач надала пояснення про те, що квартира № 197 в будинку № 53 по вул..радянській в м.Новомосковську була приватизована її чоловіком та його братом в 2002 році, тобто в той час коли ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з нею, цю квартиру вона вважає своєю власністю та власністю своєї сім'ї, цією квартирою користується їх сім'я, в тому числі в квартирі проживає малолітня дитина. Рішення органу приватизації про передачу у власність квартири нею не оскаржувалося.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 визнали. ОСОБА_3 надав пояснення про те, що при укладенні договорів іпотеки та поруки йому не розяснили вимоги діючого законодавства про те, що на укладення договорів необхідна була згода його подружжя, також відповідач підтвердив той факт, що його дружина не була присутньою при укладенні вказаних договорів, своєї письмової згоди не надавала, про існування кредитного договору, договору поруки та іпотеки їй стало відомо в березні 2015 року від нього. Відповідач ОСОБА_4 також надав показання про те, що ОСОБА_1 не була присутньою при укладенні договорів, її письмової згоди ніхто не зажадав.

Представник ПАТ КБ «Надра» в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, третя особа приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справ, дійшов до наступного висновку.

Суду надано копію свідоцтва про одруження, у відповідності до якого ОСОБА_6 та ОСОБА_1 з 25.08.2001 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.6).

21.01.2002 року, на підставі розпорядження органу приватизації від 03.01.2002 року № 06518, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Новомосковською міською радою видане свідоцтво про право власності на житло, яким посвідчено, що квартира за № 197 в будинку № 53 по вул.Радянській в м.Новомосковську належить останнім на праві спільної приватної власності, квартира приватизована, згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» (а.с. 7).

У відповідності до ч.1 ст.3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), кімнат у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сімї та додатково 10 квадратних метрів на сімю.

У відповідності до п.2 ч.1 ст. 5 зазначеного закону до членів сімї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Відповідачами надана довідка про склад сім'ї, у відповідності до якої на момент приватизації квартири АДРЕСА_1, в ній були зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

У відповідності до п.4 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватно власність чоловіка дружини є житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Стаття 65 СК України, на яку позивач посилається, як на підставу свого позову, регулює правовідносини між подружжям на розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Обєктивних даних про те, що квартира за № 197 в будинку № 53 по вул.Радянській в м.Новомосковську Дніпропетровської області являється обєктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_8 суду не надано, а тому суд приходить до висновку, що при укладенні оскаржуваного позивачем договору іпотеки, який дійсно підлягає нотаріальному посвідченню, її згоди жодним нормативним актом не вимагалося.

В даному випадку, суд не вбачає порушення прав позивача ОСОБА_1 при укладенні договору поруки та договору іпотеки, як і не вбачає порушення вимог ст.. 203, 205 ЦК України, ОСОБА_3 при укладенні договорів мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, правочин вчинений у формі, встановленій законом, даних про порушення прав малолітніх чи неповнолітніх дітей, а також непрацездатних осіб, суду не представлено.

Слід також звернути увагу позивача на наступне.

Суду надано копію кредитного договору, укладеного між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4, у відповідності до якого останньому надано грошові кошти у розмірі 30000 доларів США строком по 14 грудня 2012 року зі сплатою відсотків з розрахунку 14,4 % річних (а.с. 13). Позивач же у своєму позові просить визнати недійсним кредитний договір, що був укладений в тому числі з її чоловіком ОСОБА_3, однак такого договору, за яким би можливо було б ідентифікувати іншу особу позичальника, суду не представлено.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 не обґрунтований, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 203, 205, 215.216,217 ЦК України, 57, 65 СК України, ЗУ «Про іпотеку», ст.ст. 10, 60, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Комерційний банку «Надра», третя особа приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу ОСОБА_7, про визнання недійсним договору поруки, договору іпотеки, кредитного договору , - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області в слідуючому порядку: апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Сорока О.В.