1Справа № 335/4213/13-ц 2/335/12/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2015 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Воробйова А.В., при секретарі Зубович А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та Кредит, третя особа ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним шляхом визнання його не укладеним , -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит у якому просив визнати недійсними: кредитний договір №8-1359-058АП від 23 травня 2008 року; договір про відкриття кредитної лінії №8-1359-058АПЛ від 23 травня 2008 року; кредитний договір №8-1097-037К від 29 березня 2007 року; іпотечний договір №8-1097-0371 від 29 березня 2007 року (т.1 а.с.3).

З урахуванням уточнених позовних від 15 грудня 2011 року позивач просив визнати недійсним лише кредитний договір №8-1097-037К від 29 березня 2007 року (т.1 а.с. 49).

У решті позовні вимоги, за заявою позивача, залишені судом без розгляду відповідно до ухвали від 23 січня 2012 року (т.1 а.с. 79а).

В судовому засіданні 09 вересня 2013 року представником позивача ОСОБА_3 подано заяву про зміну позовних вимог, у якій просить визнати кредитний договір №8-1097-037К від 29 березня 2007 року недійсним шляхом визнання його не укладеним (т.2 а.с.1)

В обґрунтування позову представник позивача вказує, що кредитний договір №8-1097-037К від 29 березня 2007 року ОСОБА_1 не підписував, гроші у банку не отримував, що свідчить про його не укладання.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3, позов підтримав, наполягаючи на підставах та обставинах викладених у заяві про зміну позовних вимог. Просив позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання призначене на 06.07.2015 року, представник позивача не зявився. Суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю та просив позов задовольнити.

Представник відповідача ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит ОСОБА_4, позов не визнавав. Вважав позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. Просив в задоволенні позову відмовити.

В судові засідання призначені на 22.06.2015 року та 06.07.2015 року, представник відповідача не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Суду надавав заяви про відкладення розгляду справи.

Справа знаходиться в провадженні суду тривалий час. За таких обставин суд вбачає в діях відповідача зловживання процесуальними правами та порушення вимог ч.3 ст.27 ЦПК України, згідно якої особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги що усі докази по справі було досліджено за участю представника відповідача, суд вважає можливим закінчити розгляд справи без його участі.

ОСОБА_5 особа ОСОБА_2, в судове засідання неодноразово не зявлялася, причину не явки суду не повідомляла. Про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку.

У відповідності до ст.169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу відсутність сторін та третьої особи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В матеріалах справи наявний кредитний договір №8-1097-037К від 29 березня 2007 року, укладений між Банк „Фінанси та Кредит (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник).

Відповідно до п.2 вказаного договору, Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності Кредитні ресурси в розмірі 30 000 доларів США з оплатою по процентній ставці 14,5 процентів річних.

Вказаний договір в розділі 8 „Реквізити та підписи сторін підписаний: з боку Банку ОСОБА_5, з боку Позичальника ОСОБА_1.

Відповідно до висновку експерта №16/л від 14.02.2012 року судово-почеркознавчої експертизи, проведеної на підставі ухвали суду від 23.01.2012 року, підпис від імені ОСОБА_1 в кредитному договорі №8-1097-037К від 29 березня 2007 року, виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою.

Відповідно до п.3.1 вищевказаного Кредитного договору, видача Кредитних ресурсів за цим Договором проводиться на підставі письмової заяви Позичальника, за погодженням з Банком. В матеріалах справи наявна заява на видачу готівки №8-276 від 29 березня 2007 року, про видачу кредиту відповідно до договору 8-1097-037К від 29 березня 2007 року, відповідно до якої ОСОБА_1 було отримано кредитні кошти в розмірі 30 000 доларів США (еквівалент у гривнях 151 500)

Ухвалою суду від 06 березня 2014 року, за клопотанням представника позивача, по вищевказаній справи було призначено судово-почеркознавчу експертизу.

Відповідно до висновку експерта Д/№2 від 12.01.2015 року судово-почеркознавчої експертизи, заява на видачу готівки №8-276 від 29 березня 2007 року, підпис біля слів „підпис отримувача, виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З положень ч. 1 ст. 1055 ЦК України вбачається, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Судом встановлено, що Кредитний договір підписаний зі сторони позичальника не уповноваженою особою. Таким чином, при укладенні даного договору не дотримано ч.2 ст.207 ЦК України, якою передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), оскільки особа, яка підписала договір від імені позичальника на вчинення таких дій не уповноважувалася та не являється стороною договору.

В силу ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно до ч. 1 ст. 58, ст. 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Як передбачено ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Суд не приймає до уваги, показання свідків ОСОБА_5, яка в судовому засідання підтвердила факт підписання ОСОБА_1 кредитного договору, та ОСОБА_6, яка в подальшому обслуговувала спірний кредитний договір, так як показання свідків спростовуються висновками експертиз. Крім того, свідки є працівниками банку, тобто зацікавленими особами.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання кредитного договору недійсним підлягають задоволенню.

В задоволенні позовних вимог в частині, визнання кредитного договору неукладеним, необхідно відмовити, так як заявлена вимога не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 62, 84, 88, 209, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та Кредит, третя особа ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним шляхом визнання його не укладеним задовольнити частково.

Визнати кредитний договір №8-1097-037К від 29 березня 2007 року недійсним.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А.В. Воробйов