Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 337/1931/15 головуючий у 1-й інстанції Мурашова Н.А.
провадження № 22ц/778/4164/15 суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Кухарь С.В., Панкеєва О.В.,

при секретарі Осташенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Хортицького відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсним розрахунку заборгованості по аліментам, покладання зобов'язання про виконання нового розрахунку,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який в подальшому вточнив, мотивуючи його тим, що на підставі судового рішення з нього на користь ОСОБА_4 стягнуті аліменти на утримання доньки Катерини, 03.10.2004р.н., в розмірі 1/3 частини його доходу. На підставі рішення суду видано виконавчий лист №2-1600/2007, який знаходиться на примусовому виконанні в Хортицькому ВДВС.

В квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Хортицького ВДВС Запорізького МУЮ, третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсним розрахунку заборгованості по аліментам, покладання зобов'язання про виконання нового розрахунку

В обґрунтування позову зазначав, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 31.05.2007 року з нього на користь ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на утримання доньки Катерини, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини доходу та видано виконавчий лист. 09.04.2015 року ним було отримано розрахунки заборгованості з аліментів від 17.02.2015 року та 09.04.2015 року, а 24.04.2015 року в суді отримано розрахунок заборгованості від 15.04.2015 року.

Вважає, що вказані розрахунки заборгованості є неправильними, зроблені з порушенням вимог ч.2,3 ст. 195 СК України, яка передбачає визначення заборгованості із заробітку (доходу), який він одержує. А якщо б він не працював на час виникнення заборгованості і на час її визначення, вона має обчислюватися, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Оскільки з 12.03.2015 року, тобто на день складання останнього розрахунку 15.04.2015 року, він працював, то державний виконавець зобовязаний був відповідно до вищевказаних норм закону перерахувати розмір заборгованості і визначити її, виходячи із фактично отриманого ним заробітку за місцем роботи.

Так, за його розрахунком станом на 01.10.2012 року борг за даними ДВС становив 10 272,00грн. За період з 01.10.2012 року по 01.05.2015 року аліменти повинні бути нараховані в розмірі 332,66 гривень щомісячно і тоді заборгованість станом на 01.05.2015 року буде становитиме 8 484,46грн., яка є вірною.

Просить визнати недійсними розрахунки заборгованості по аліментам, датовані 17.02.2015 року, 09.04.2015 року, 15.04.2015 року і визначити дійсний розмір заборгованості по аліментам станом на 01.05.2015 року в сумі 8484,46грн.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення його позовних вимог.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно зі ч.1 ст. 57 ЦК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що позивач у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України як сторона, яка приймала участь у справі не довів суду ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, а саме не довів невірності розрахунку державного виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи, що рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 31.05.2007 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 були стягнуті аліменти на утримання доньки Катерини, 03.10.2004р.н., у розмірі 1/3 частини від його доходу і на підставі цього рішення видано виконавчий лист №2-1600/2007, який на даний час знаходиться на примусовому виконанні у Хортицькому ВДВС.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2014 року по цивільній справі №337/2460/14-ц були залишені без задоволення позовні вимоги ОСОБА_2 до Хортицького ВДВС Запорізького МУЮ, третя особа - ОСОБА_4 про визнання недійсним розрахунку заборгованості та покладання обовязку виконати новий розрахунок. Рішення набрало законної сили 11.11.2014 року.

За рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2014 року заборгованість ОСОБА_2 з аліментів на користь ОСОБА_4 державним виконавцем правильно визначена заборгованість по аліментам станом на 31.01.2014 року в сумі 18 006,91гривень. Суд дійшов висновку проте, що розрахунок проведено державним виконавцем правильно визначена заборгованість із суми середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника, а не з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

27.06.2014 року державним виконавцем Хортицького ВДВС проведено розрахунок заборгованості по аліментам за період з 01.05.2012 року по 31.01.2014 року на суму 12736,89 гривень, загальна сума заборгованості по аліментам станом на 31.01.2014 року становить 18176,30грн. з урахуванням заборгованості станом на 30.04.2012 року в сумі 5439,41грн.

17.02.2015 року державним виконавцем за заявою стягувача ОСОБА_4 було проведено розрахунок заборгованості по аліментам за період з 01.02.2014 року по 31.01.2015 року на суму 6612,00грн., загальна сума заборгованості по аліментам станом на 31.01.2015 року становить 24 788,30грн. з урахуванням заборгованості станом на 31.01.2014 року в сумі 18 176,30грн.

09.04.2015 року державним виконавцем за заявою платника аліментів ОСОБА_2 у звязку з його працевлаштуванням було проведено розрахунок заборгованості по аліментам за період з 01.02.2015 року по 09.04.2015 року, за вказаний період мається переплата аліментів, загальна сума заборгованості по аліментам станом на 09.04.2015 року становить 20 286,38грн. з урахуванням заборгованості станом на 31.01.2015 року в сумі 24 788,30грн.

15.04.2015 року державним виконавцем у звязку з надходженням інформації Головного управління статистики в м. Запоріжжі про середньомісячну заробітну плату одного штатного працівника в м. Запоріжжі проведено розрахунок заборгованості по аліментам за період з 01.02.2014 року по 15.04.2015 року на суму 2 726,28 грн., загальна сума заборгованості по аліментам станом на 15.04.2015 року становить 20 902,58 грн. з урахуванням заборгованості станом на 31.01.2014 року в сумі 18 176,30 грн.

Розрахунки заборгованості по аліментам від 17.02.2015 року та 09.04.2015 року позивач отримав 09.04.2015 року, а від 15.04.2015 року отримав 24.04.2015 року.

В період з 22.09.2012 року по 11.03.2015 року згідно копії трудової книжки ОСОБА_2 не працював.

З 12.03.2015р. по теперішній час позивач ОСОБА_2 працює в ТОВ «Аккумпром» слюсарем механозбірних робіт.

За довідкою ТОВ «Аккумпром» від 07.05.2015 року нарахована ОСОБА_2 заробітна плата становить в березні 2015 року 812,00грн., утримано 67,48грн., до сплати 744,52грн.; в квітні 2015р. 1218,00грн., утримано 146,89грн, до сплати 1071,11грн.

Відмовляючи в задоволені позову ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов висновку проте, що розрахунок заборгованості по аліментам від 17.02.2015 року проведений державним виконавцем вірно, у відповідності до ч.3 ст.195 СК України.

Згідно до вимог ст. 195 Сімейного кодексу України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення (ч.1). Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує (ч.2). Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості (ч.3). Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом (ч.4).

Відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України (ч.3).

Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі, якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; за власною ініціативою; в інших передбачених законом випадках (ч.4).

За пп. 7.13 Інструкції про організацію примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 р. № 512/57 державний виконавець у разі надходження виконавчого документа про стягнення аліментів у день відкриття виконавчого провадження повинен підрахувати розмір заборгованості зі сплати аліментів та разом з постановою про відкриття виконавчого провадження повідомити про нього стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості повинен бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилася після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості.

Якщо боржник не працює або відсутня інформація про отримання боржником доходів, державний виконавець розраховує заборгованість у такому самому порядку, виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості. Після отримання достовірної інформації про джерела доходів боржника та їх розмір державний виконавець здійснює перерахунок заборгованості та повідомляє про нього стягувача і боржника (п.7.13.1 Інструкції).

П.1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993р. №146, передбачено утримання аліментів, зокрема, з основної заробітної плати, а п.13 встановлено, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків.

За доводами апеляційної скарги він надавав довідку державному виконавцю, судом не враховано його працевлаштування для перерахунку існуючої заборгованості , розрахунок від 27.06.2014 року не визнавався судом дійсним, статистичні дані не відповідають вимогам ст. 195 СК України, який має визначатися за попередній час з урахуванням його працевлаштування, з якими не можна погодитися з наступних підстав.

Визначаючи заборгованість по аліментам із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, в період з 01.02.2014 року по 31.01.2015 року, державний виконавець станом на 17.02.2015 року виходив із того, що ОСОБА_2 в цей період не працював, що підтверджується як копією трудової книжки позивача, так і не оспорювалось ним в судовому засіданні.

При цьому, при проведенні розрахунку державним виконавцем правомірно використані статистичні дані Головного управління статистики в м. Запоріжжя щодо розміру середньомісячної заробітної плати одного штатного працівника в м. Запоріжжя, викладені в листі № 12-13/1074 від 16.10.2014 року, згідно якого в 1 кварталі 2014 року середньомісячна заробітна плата одного шатного працівника в м. Запоріжжя склала 3268,20 грн., в 2 кварталі 3592,18 грн..

Державним виконавцем правильно визначено, що оскільки з 12.03.2015 року ОСОБА_2 працює, то розрахунок заборгованості від 09.04.2015 року повинен був проведений, виходячи з його заробітку (доходу), який він одержує, відповідно до ч.2 ст. 195 СК України.

ОСОБА_2 станом на 09.04.2015 року не надав державному виконавцю довідку про дійсний розмір отриманого ним заробітку за період його офіційного працевлаштування, тільки повідомивши про своє працевлаштування та розмір посадового окладу, тому заборгованість за період з 12.03.2015 року по 09.04.2015 року була визначена державним виконавцем із розміру посадового окладу, що відповідає вимогам ст. 195 СК України, а за період з 01.02.2015 року по 11.03.2015 року виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості відповідно до ч.3 ст. 195 СК України, оскільки в цей період позивач не працював.

Отже, розрахунок заборгованості від 09.04.2015 року проведений державним виконавцем також правомірно у відповідності до вимог ст. 195 СК України.

Станом на 15.04.2015 року розрахунок заборгованості по аліментам було проведено за ініціативою державного виконавця у звязку з надходженням уточнених статистичних даних Головного управління статистики в м. Запоріжжя щодо розміру середньомісячної заробітної плати одного штатного працівника в м. Запоріжжя за 2014 року, яка склала в 1 кварталі 2014 року 3268,24грн., в 2 кварталі 3592,18грн., 3 кварталі 3679,92грн., 4 кварталі 3924,79грн., що відповідає вимогам ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», п. 7.13.1 Інструкції про організацію примусового виконання рішень.

При цьому, державний виконавець правомірно у відповідності до ст. 195 СК України визначив заборгованість по аліментам за період з 01.02.2014 року по 11.03.2015 року, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, оскільки в цей період позивач не працював, а за період з 12.03.2015 року по 15.04.2015 року виходячи з повідомленого позивачем розміру його посадового окладу за місцем роботи.

Оскільки розрахунки заборгованості по аліментам, зроблені державним виконавцем є правильними, в них з урахуванням даних про сплачені аліменти, що мались на той час в розпорядженні державного виконавця, вірно визначена сума щомісячно нарахованих аліментів, фактично сплачених боржником та сума заборгованості за кожний місяць, а також загальна сума заборгованості станом на день складання розрахунку.

Доказів, які б спростовували проведені державним виконавцем розрахунки заборгованості, позивачем в порушення вимог ст. 10,60 ЦПК України суду не надано.

При постановленні рішення суд враховував, що довідку про фактично отриману заробітну плату за місцем роботи позивач на виконання свого обовязку, передбаченого ч.6 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження», державному виконавцю не надав, у відповідності до ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» з заявою про проведення перерахунку заборгованості по аліментам у звязку з поданням достовірних відомостей про отриманий дохід до цього часу не звертався.

Вказана довідка була надана позивачем лише до суду, але суд не може вирішувати питання про обчислення розміру заборгованості по аліментам за період офіційного працевлаштування позивача з урахуванням цієї довідки, оскільки відповідно до ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» розмір заборгованості по аліментам визначається державним виконавцем і тільки при наявності спору - судом, а вказана довідка державному виконавцю не надавалась і розмір заборгованості по аліментам з урахуванням вказаних в ній даних ним не визначався.

Суд першої інстанції правильно визначив, що зобовязання по сплаті аліментів носить періодичний характер і їх нарахування здійснюється щомісячно, заборгованість по аліментам по кожному з цих періодичних платежів виникає і є визначеною з першого числа наступного місяця. Розрахунок заборгованості складається державним виконавцем за наявності підстав, передбачених ч.4 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», і розмір заборгованості по аліментам обчислюється з урахуванням достовірних даних, які на цей момент є у наявності державного виконавця.

А тому доводи ОСОБА_2 в апеляцій скарзі проте, що аліменти за період його не працевлаштування з 01.10.2012 року по 15.04.2015 року повинні визначатись виключно з його заробітної плати, яку він отримує з 12.03.2015 року є безпідставними.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості по аліментам за період з 01.10.2012 року по 15.04.2015 року, відповідно до якого щомісячний розмір аліментів повинен становити 332,66грн., протирічить вимогам ч.2 ст.182 СК України, ч.3 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки мінімальний розмір аліментів не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що в 2015 року становить 385,80грн. (1286,00грн.х30% = 385,80грн)

Суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами по справі, дав їм належну правову оцінку, а також дослідив надані сторонами докази і відповідно їх оцінив, вірно застосував норми матеріального права та порушень процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи при розгляді апеляційної скарги не виявлено.

За таких обставин, судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення вимог як проте вимагає ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді