Головуючий суду 1 інстанції - Чехов С.І.
Доповідач - Малієнко Н.В.
Справа № 418/243/15-ц
Провадження № 22ц/782/427/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2015 року м.Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі :

головуючого: Малієнко Н.В.

суддів: Фарятьєва С.О., Авалян Н.М.,

при секретарі: Ткаченко Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2

на рішення Міловського районного суду Луганської області

від 17 червня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального закладу «Міловський районний центр первинної медико-санітарної допомоги»

про визнання незаконним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2015 року позивач звернувся з дійсним позовом до суду і в обгрунтування своїх позовних вимог вказав, що працює у відповідача на посаді лікаря загальної практики - сімейного лікаря з 2013 року.

Наказом відповідача від 03.04.2015 року №23-к він був притягнутий до дисциплінарної відповідальності на підставі довідки бюро судово-медичної експертизи по виявленню порушень при видачі лікарських свідоцтв про смерть від 31.03.2015 року.

Посилаючись на те, що відповідач не ознаоймив позивача із змістом зазначеної довідки, не зажадав від нього письмових пояснень та не навів в наказі конкретних фактів допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов*язків, позивач просив визнати наказ про застосування дисциплінарного стягнення незаконним та скасувати його, відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 2000 грн., оскільки безпідставним притягненням до дисциплінарної відповідальності йому завдано моральних страждань та завдано шкоду репутації, як лікаря, позбавляє права на отримання премії та інших заохочень.

Рішенням Міловського районого суду Луганської області від 17.06.2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено за необгрунтованістю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, надав апеляційну скаргу та просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в задоволені позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з необгрунтованості позовних вимог.

Проте з таким висновком суду погодитися неможливо з огляду на таке.

Відповідно до ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:1) догана; 2) звільнення.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно зі ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.03.2015 року комісією департаменту охорони здоров*я Луганської обласної державної адміністрації з метою перевірки якості достовірності заповнення та видачі лікарських свідоцтв про смерть лікарями в Міловському районі, встановлені факти видачі лікарських свідоцтв про смерть в порушення вимог інструкції щодо заповнення та видачі лікарських свідоцтв про смерть форма №106/о (наказ МОЗ України від 08.08.2006 року №545) , в тому числі і лікарем ОСОБА_2, який видав 16.12.2014 року лікарське свідоцтво про смерть НОМЕР_1 на ім*я ОСОБА_3, зареєстрованого в АДРЕСА_1, смерть якого настала ІНФОРМАЦІЯ_1, без огляду трупа співробітниками міліції та лікарем, за відсутності медичної документації, невідомій особі (а.с.23).

Зазначені факти порушень вимог інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть форма №106/о на підставі наказу МОЗ України від 08.08.2006 року №545 , були предметом обговорення на лікарській конференції в Міловському РТМО 24.03.2015 року. (а.с.24).

Наказом головного лікаря Комунального закладу «Міловський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» №23-к від 03.04.2015 року ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани на підставі довідки бюро судово-медичної експертизи по виявленню порушень при видачі лікарських свідоцтв про смерть від 31.03.2015 року. (а.с.5).

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, наказ №23-к від 03.04.2015 року про застосування дисциплінарного стягнення до позивача, зазначеним нормам трудового законодавства не відповідає. В ньому не зазначено конкретно про обставини, які стали підставою для оголошення догани, не міститься посилання на час їх вчиненя та в чому полягала незаконність дій вчинених позивачем.

Посилання відповідача на виявлені порушення при видачі лікарських свідоцтв про смерть від 31.03.2015 року не відповідають дійсності, оскільки матеріали справи не утримують такої довідки, а наявний в матеріалах справи акт перевірки датований 24.03.2015 року, в якому йде мова про факт видачі позивачем лікарського свідоцтва на ім*я ОСОБА_3 в порушення зазначеної інструкції, датований 16.12.2014 року.

Крім того, при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності, відповідачем не витребовано від нього письмових пояснень з приводу встановлених порушень.

За таких обставин, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо виконання відповідачем вимог трудового законодавства при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, приймаючи участь у проведенні лікарської конференції 24.03.2015 року, позивач у своєму виступі обговорював питання щодо своєчасного прибуття на місце події співробітників міліції, їх участі в проведенні огляду тіла померлого, а не давав пояснень щодо встановлених комісією фактів порушення ним інструкції і його виступ на лікарській конференції не може бути розцінений, як надання пояснення в розумінні ст. 149 КЗпП України. Інших доказів дотриманя процедури накладання дисциплінарного стягнення на позивача, у відповідності до вимог трудового законодавства, суду надано не було.

Доводи позивача, що такої вимоги, як надання пояснення висунуто до нього не було, відповідачем не спростовані, акту про його відмову від надання пояснень не представлено.

Вказані порушення закону залишилися поза увагою суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що зазначений наказ не відповідає нормам трудового законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Розглядаючи вимоги позивача стосовно відшкодування моральної шкоди на його користь, колегія суддів вважає, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, позивач має право на відшкодування відповідачем моральної шкоди, так як прийняття в порушення трудового законодавства наказа від 03.04.2015 року про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності, вимагало від нього додаткових зусиль для відновлення порушеного права. З урахуванням обставин справи, колегія суддів вважає, що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, в розмірі 300 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат між сторонами, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, колегія суддів вважає, що на користь держави з відповідача підлягають стягненню 487,20 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Колегія суддів, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 314, 316, 324,325 ЦПК України , -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Міловського районного суду Луганської області від 17 червня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ головного лікаря Комунального закладу «Міловський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» від 03 квітня 2015 року №23-к про застосування до ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Стягнути з Комунального закладу «Міловський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 300 гривень.

В іншій частині в задоволенні позову

Стягнути з Комунального закладу «Міловський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» на користь держави судовий збір 380,14 грн.

Рішення апеляційного суду набирає чинності негайно та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів після його проголошення.

Головуючий:

Судді: