Справа №731/955/14
Провадження №2/731/21/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16 липня 2015 року Варвинський районний суд Чернігівської області

в складі судді Семенченка О.М.,

з участю секретаря Левуна С.С.,

представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Остапівської сільської ради про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

3 грудня 2014 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Остапівської сільської ради, в якому просить суд: визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене 28 жовтня 2013 року державним нотаріусом Прилуцької міської державної нотаріальної контори та зареєстроване в реєстрі № 1-3487; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене 28 жовтня 2013 року державним нотаріусом Прилуцької міської державної нотаріальної контори та зареєстроване в реєстрі № 1-3490; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на ? частину житлового будинку, який позначено на схемі літерою А-1 з прибудовою а-1 загальною площею 59,3 кв.м, житловою - 22,7 кв.м; та господарсько-побутові будівлі та споруди: сарай Б-1, сарай В-1, сарай Г-1, гараж Д-1, погріб ПГ-1, огорожу N-1, огорожу N-2, які розташовані в АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис № 13; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку розміром 0,5700 га, кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис № 13.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в 1950 році вийшла заміж за ОСОБА_5. Ними в період перебування у шлюбі було збудовано житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1, та оформлено його на чоловіка. У 2008 році ОСОБА_5 помер. На час відкриття спадщина вона єдина із спадкоємців першої черги проживала разом зі спадкодавцем, а тому вважає такою, що прийняла спадщину. Інші спадкоємці першої черги не виявили бажання прийняти спадщину та до нотаріальної контори у відведений законодавством строк з заявами не зверталися. Під час проведення процедури спадкування нотаріусом було виділено їй ? частину житлового будинку та видано свідоцтво про право власності, яке було зареєстроване за № 1-3484 та надано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Одночасно з цим вона також отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на будинок, посвідчене державним нотаріусом Прилуцької міської державної нотаріальної контори та зареєстроване в реєстрі №1-3487, яке містить в собі невідповідності та протиріччя в розмірі часток. У тексті цього свідоцтва у вступній частині йдеться про 1/8 частину майна спадкоємця, далі зазначено, що воно видається на ? частину будинку, в подальшому зазначено вартість 1/8 житла та в кінці вказано, що розмір частки складає 1/16 частину. Одночасно з цим свідоцтвом їй також було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/8 частину земельної ділянки площею 0,5700 га.

Таким чином, будучи спадкоємицею першої черги, яка виявила бажання прийняти спадщину та звернулася до нотаріуса з питання спадкування, вона не може реалізувати свої права, виходячи з того, що на частину спадкового майна вже видано свідоцтва, а інша частина залишилася поза увагою, а спадкоємці, які мали б право на реалізацію своїх прав щодо спадкування, не скористалися ними. Крім того, у зв'язку з невідповідністю часток у спадщині свідоцтво про право на спадщину за законом на її ім'я слід визнати частково недійсним та провести перерозподіл у спадковій масі.

Судом було залучено співвідповідачами по справі ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які є дітьми позивачки та спадкодавця, (а.с. 56) та Прилуцьку міську державну нотаріальну контору (а.с. 74).

В ході судового розгляду представник позивача ОСОБА_2 подала заяву про зміну предмету позову (а.с. 182), в якій, зокрема, просить: визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину від 28 січня 2015 року серії НАК № 488665 на 7/16 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину від 28 січня 2015 року серії НАК № 488666 на 7/8 частин земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться в АДРЕСА_1, розміром 0,57 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства; стягнути з ОСОБА_6 судові витрати, понесені по справі; скасувати заходи забезпечення, вжиті в ході судового розгляду. Від раніше заявлених позовних вимог представник позивача відмовилася.

Зміну предмету позову сторона позивача обґрунтувала тим, що відповідач ОСОБА_6 за домовленістю з іншими спадкоємцями ОСОБА_3 та ОСОБА_4, у встановлений законом строк спадщину після смерті ОСОБА_5 не прийняв, оскільки залишається живою їхня мати ОСОБА_1, яка вважається такою, що прийняла спадщину на тій підставі, що проживала з спадкодавцем на день його смерті. Проте через деякий час стало відомо, що відповідач ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, не повідомивши суд про наявність інших спадкоємців першої черги. Рішенням суду йому було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини і на підставі цього рішення він отримав оскаржувані свідоцтва. Однак зазначене рішення було скасовано Апеляційним судом Чернігівської області вже під час розгляду цієї справи. Таким чином, відповідач ОСОБА_6 безпідставно отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а тому в силу ст. 1301 ЦК України вони мають бути визнані судом недійсними.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 позовні вимоги визнають.

Відповідач ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштових відправлень.

За згодою представника позивача суд проводить заочний розгляд справи.

В письмових запереченнях на позов, які містяться в матеріалах справи, відповідач ОСОБА_6 посилається на те, що чинне законодавство України надає переваги спадкуванню за заповітом над спадкуванням за законом. Спадкування за законом відбувається тільки в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, не розподілення заповідачем усієї спадщини або неприйняття спадщини спадкоємцями, визначеними у заповіті. При цьому, згідно норм статті 1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Після смерті ОСОБА_5 залишився заповіт, за яким спадкоємцями всього майна ОСОБА_5 є ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, однак ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися, а тому він залишається єдиним спадкоємцем за заповітом. Його мати ОСОБА_1 - позивачка по справі має право тільки на половину майна набутого у шлюбі та на обов'язкову частку в порядку ст. 1241 ЦК України, а тому її посилання на спадкування усього майна за законом суперечить чинному законодавству. Крім того, вважає, що зміна розміру часток у спадщині проводиться за згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, до видачі свідоцтв про право на спадщину. На момент звернення позивачки до суду з вимогами про зміну розміру частки у спадщині, як позивач, так і відповідач одержали свідоцтва про право на спадщину, до складу якої входило нерухоме майно, із визначенням частки кожного спадкоємця у спадщині, що позбавляє права позивача на зміну їх розміру. Крім того, просить суд врахувати той факт, що довідка про місце реєстрації, долучена ОСОБА_1 до позову, не підтверджує факт її постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Просить залишити позовні вимоги ОСОБА_1 без задоволення (а.с. 154-155).

Від Варвинської районної державної нотаріальної контори та Прилуцької міської державної нотаріальної надійшли заяви про розгляд справи без участі державних нотаріусів.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Статтями 15, 16, 20 ЦК України передбачено право особи на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення.

Судом встановлено, що 1 вересня 1950 року Остапівським сільЗАГСом Варвинського району Чернігівської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1, про що було зроблено відповідний актовий запис № 10 (а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10).

Після його смерті відкрилася спадщина на будинок з господарсько-побутовими будівлями та земельну ділянку площею 0,5700 га, розташовані в АДРЕСА_1, земельну ділянку площею 3,4677 га, розташовану на території Остапівської сільської ради Варвинського району Чернігівської області та грошові вклади в ТВБВ №10024/0154 в с. Остапівка АТ «Ощадбанк».

22 грудня 2009 року Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа, з якої вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 звернувся відповідач ОСОБА_6, який приходився спадкодавцю сином (а.с. 39). При цьому, ОСОБА_6 звернувся до нотаріуса у визначений судом додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 20 листопада 2009 року, оскільки у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк до нотаріуса ніхто зі спадкоємців не звертався. ОСОБА_1, яка приходилася спадкодавцю дружиною, і яка у відповідності з ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину на тій підставі, що проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини звернулася до нотаріуса Прилуцької міської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті свого чоловіка 28 жовтня 2013 року (а.с. 42).

Доньки ОСОБА_5 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спадщину не прийняли (а.с. 38-51).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Цивільне законодавство України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом, а до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті . У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Встановлено, що у спадковій справі наявні два заповіти від 20 липня 2002 року, яким ОСОБА_5 заповідав право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності «Прогрес» розміром 3,90 га в умовних кадастрових гектарах, ОСОБА_6 (а.с. 43), а також заповіт від 25 червня 2008 року, яким ОСОБА_5 все належне йому майно у рівних долях заповідав ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с. 44).

Згідно ч. 1, 2 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Таким чином, заповіт ОСОБА_5 від 25 червня 2008 року скасовує раніше складений заповіт від 20 липня 2002 року.

Відповідно до статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Під час проведення процедури спадкування нотаріусом позивачці ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право власності на ? частки у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, а саме, житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1, та зареєстровано його в реєстрі за № 1-3484 (а.с. 13, 46) та свідоцтво про право власності на ? частку вкладів з належними відсотками та нарахованою компенсацією, яке було зареєстроване за №1-3496 (а.с. 49).

Також нотаріусом Прилуцької міської державної нотаріальної контори Домашенко Л.А. було видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1-3487, на 1/16 частину вищезазначеного житлового будинку (а.с. 15, 45) та свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1-3490, на 1/8 частину земельної ділянки площею 0,5700 га, розташовану в АДРЕСА_1 (а.с.17, 47).

Крім того, ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1-3493, на 1/8 частку земельної ділянки площею 3,4677 га, розташовану на території Остапівської сільської ради Варвинського району Чернігівської області (а.с. 48) та свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1-3499, на 1/16 частку вкладів у в ТВБВ №10024/0154 в с. Остапівка АТ «Ощадбанк» (а.с. 50).

Також судом встановлено, що 28 січня 2015 року державним нотаріусом Прилуцької міської державної нотаріальної контори Домашенко Л.А. на ім'я ОСОБА_6 були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 7/16 частин житлового будинку, на 7/8 часток земельної ділянки площею 0,5700 га, на 7/8 часток земельної ділянки площею 3,4677 га та на 7/16 часток банківських вкладів.

Оскільки рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 19 березня 2015 року було скасовано рішення Варвинського районного суду від 20 листопада 2009 року, яким ОСОБА_6 було встановлено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 (а.с. 96-98), то відпала і підстава для видачі свідоцтв про право на спадщину.

Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках.

Відповідно до приписів Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, які воно видане, не мала права на спадкування, але й з інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення, у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину, прав інших осіб тощо.

Таким чином, враховуючи, те, що позивачка ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_5, яка прийняла спадщину, позовні вимоги в частині визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданих на ім'я ОСОБА_6, підлягають задоволенню.

При поданні позову до суду позивачка сплатила 487 грн. 20 копійок судового збору за вимоги немайнового характеру (а.с. 1, 4) та 588,57 грн. за вимоги майнового характеру (а.с. 2, 3), а також 121,8 грн. за заяву про забезпечення позову, про що засвідчують квитанції.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог слід покласти на відповідача ОСОБА_6, а саме, стягнути з нього 609 гривень.

У відповідності з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються.

Ухвалою суду від 12 травня 2015 року вжито заходів щодо забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на житловий будинок в АДРЕСА_1 та на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, розміром 0,5700 га, яка розташована в АДРЕСА_1, заборонивши їх відчужувати (а.с. 135-136). Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування. Суд вважає за можливе задовольнити клопотання позивачки та скасувати захід забезпечення позову, оскільки після набрання рішенням законної сили у позивачки виникне право скористатися можливістю звернутися до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину щодо решти майна спадкодавця.

На підставі наведеного, керуючись ст. 212-215, 226 ЦПК України, суд -

В И РІ Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Остапівської сільської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Прилуцької міської державної нотаріальної контори про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними задовольнити.

Визнати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 28 січня 2015 року серії НАК № 488665, видане державним нотаріусом Прилуцької міської державної нотаріальної контори Домашенко Л.А., та зареєстроване в реєстрі за № 1-259, на ім'я ОСОБА_6 на 7/16 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1, недійсним.

Визнати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 28 січня 2015 року серії НАК № 488666, видане державним нотаріусом Прилуцької міської державної нотаріальної контори Домашенко Л.А., та зареєстроване в реєстрі за № 1-262, на ім'я ОСОБА_6 на 7/8 часток земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться в АДРЕСА_1, розміром 0,5700 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, недійсним.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 609 гривень сплаченого судового збору.

Заходи забезпечення позову у цій справі, визначені ухвалою Варвинського районного суду від 12 травня 2015 року, скасувати.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернігівської області через Варвинський районний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М. Семенченко