Справа № 308/3425/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 липня 2015 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі
головуючої судді Сарай А.І.
при секретарі Шкіря І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації,
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації. Посилається на те, що вона - ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1. В даній квартирі проживає лише вона. Відповідач значиться зареєстрованим за вказаною адресою, хоча фактично з дня прописки та поданий час в квартирі не проживав та не з'являвся. Оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає, у неї виникають труднощі із сплатою надмірних комунальних послуг, чим порушуються її права, тому вона змушена звернутися до суду. Просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № АДРЕСА_1 та примусово зняти його з реєстраційного обліку у даній квартирі.
Позивачка в судове засідання не з'явилася. Подала до суду заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, а тому суд розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.
Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи, що сторони у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Кіскіна) є власником в цілому квартири АДРЕСА_1 (а.с. 4, 7).
В квартирі також значиться зареєстрованим відповідач ОСОБА_2, що стверджується письмовим повідомленням відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Закарпатській області від 28.04.2015 р. за № 4641 (а.с. 11).
Позивачка проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 та за цією адресою був зареєстрований з 26.07.2013 р. ОСОБА_2, але не проживав жодного дня за вказаною адресою і не проживає на даний момент, про що свідчать сусіди, що стверджується довідкою виданою ЖБК «Силует» від 16.12.2014 за № 58 (а.с. 5).
Згідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло-житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).
Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Як встановлено судом відповідач ОСОБА_2 не проживає у належній позивачці квартирі АДРЕСА_1 понад один рік і будь-яких поважних причин, які б перешкоджали йому проживати у даній квартирі не наведено, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування квартирою, що належить позивачці.
Що стосується вимоги про зняття з реєстрації відповідача слід зазначити, що спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання є Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-ІV.
Згідно ст. 11 цього закону реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації.
Суд вважає, що вимога позивачки про зняття відповідача з реєстрації є передчасною. Разом з тим судом не може вирішуватися вимога щодо зняття з реєстрації відповідача без залучення в якості відповідача органу реєстрації до участі у справі, а тому у задоволенні цієї вимоги слід відмовити.
При цьому оскільки за змістом ст. 7 Закону № 1382-ІV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням, то ухвалене по даній справі рішення суду про втрату відповідачем права користування житловим приміщенням є підставою для зняття його з реєстрації у квартирі АДРЕСА_2.
У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки судові витрати в сумі 243.6 грн. сплаченого судового збору.
Тому, керуючись ст.ст. 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 379, 382, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вибір місця проживання в Україні» суд,
Позов задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування квартирою № АДРЕСА_1, Закарпатської області.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто Ужгородським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Сарай А.І.