Справа № 474/679/15-ц.
Провадження № 2-з/474/6/2015 року.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.15року

Врадіївський районний суд Миколаївської області в складі судді Тихоненко М.І., при секретарі судового засідання Степанову В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду с.м.т. Врадіївка, заяву про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь - які дії по реєстрації речових прав та їх обтяжень стосовно належних ОСОБА_1 земельних ділянок кадастрові номери яких: :01:000:0422; :02:000:0102; :01:000:0595, окрім як за її особистим зверненням.

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Врадіївського районного суду Миколаївської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства « Виробничо комерційне підприємство «Каро» (далі ПП ВКП «Каро»), третя особа Фермерське господарство «Оазис» про визнання додаткової угоди б/н від 01.09.2009 року укладеної між ОСОБА_2 та ПП ВКП «Каро» на строк до 31.12.2020 року до договору оренди землі від 11.03.2006 року, недійсною, зобовязання ПП ВКП «Каро» передати ОСОБА_1 земельні ділянки кадастрові номери яких: :01:000:0422, площею 0,7658 га; :02:000:0102, площею 0,6381 га; :01:000:0595, площею 3,5101 га.

17.07.2015 року ухвалою судді Врадіївського районного суду Миколаївської області за даним позовом відкрито провадження.

Разом зі зверненням до суду з зазначеним позовом, позивачка звернулася до суду з заявою про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь які дії по реєстрації речових прав та їх обтяжень стосовно належних ОСОБА_1 земельних ділянок кадастрові номери яких: :01:000:0422; :02:000:0102; :01:000:0595, окрім як за її особистим зверненням.

Із заяви про забезпечення позову вбачається, що 11.03.2006 року між колишнім власником земельних ділянок ОСОБА_2 та ПП ВКП «Каро» було укладено договір оренди земельної ділянки на строк 7 років. Після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки, ПП ВКП «Каро» не повернув земельні ділянку зіславшись на те, що 01.09.2009 року між колишнім власником земельної ділянки ОСОБА_2 та ПП ВКП «Каро» було укладено додаткову угоду та було продовжено термін дії договору оренди землі до 31.12.2020 року, а тому правовідносини з ПП ВКП «Каро» щодо оренди земельної ділянки належної ОСОБА_2, не припинилися. Однак, додаткова угода між ОСОБА_2 та ПП ВКП «Каро» не могла бути укладена так, як ОСОБА_2, 16.04.2006 року помер. Ці обставини свідчать про те, що ПП ВКП «Каро» може укладати без згоди ОСОБА_1 і інші угоди з зазначеними земельними ділянками, що в майбутньому може ускладнити виконання рішення суду та обмежити її права, як власника зазначених вище земельних ділянок. Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просила задовольнити її вимоги заяви про забезпечення позову.

В судовому засіданні представник заявниці ОСОБА_3 вимоги викладені в заяві про забезпечення позову, підтримав та просив їх задовольнити.

Представник ПП ВКП «Каро» ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення вимог заяви про забезпечення позову у звязку з безпідставністю таких вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи та заяви про забезпечення позову, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК У країни суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. З ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні

дії.

Відповідно до ч. З ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що 15.07.2015 року до суду звернулася позивачка ОСОБА_5 з вищезазначеним позовом. 17.06.2015 року по даній справі відкрито провадження.В забезпечення виконання майбутнього рішення суду, ОСОБА_5 звернулась з заявою про забезпечення позову.

Подану заяву про забезпечення позову, заявниця мотивує тим, що 11.03.2006 року між ОСОБА_2 та ПП ВКП «Каро» було укладено договір оренди земельної ділянки на строк 7 років. Після закінчення строку дії договору оренди, ПП ВКП «Каро» не повернуло земельні ділянку зіславшись на те, що 01.09.2009 року між ОСОБА_2 та ПП ВКП «Каро» було укладено додаткову угоду та було продовжено термін дії договору оренди землі до 31.12.2020 року. Однак, укладення додаткової угоди станом на 01.09.2009 року між тими ж самими сторонами щодо продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки від 11.03.2006 року було не можливим в звязку зі смертю ОСОБА_2, 16.04.2006 року (Свідоцтво про смерть на імя ОСОБА_2 від 17.04.2006 року, серії І-ФП №028672). На думку заявниці реєстрація додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки у реєстраційній службі Врадіївського РУЮ Миколаївської області по реєстрації речових прав та їх обтяжень стосовно належних їй земельних ділянок які вона успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_2, є не що інше як порушення її права власності на зазначені земельні ділянки, щодо можливості користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а тому заяву про забезпечення позову підлягає задоволенню, шляхом заборони Реєстраційній службі Врадіївського РУЮ Миколаївській області, Реєстраційній службі головного управління юстиції в Миколаївській області вчиняти будь - які дії щодо реєстрації речових прав та їх обтяжень на зазначені земельні ділянки.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, розясненнями п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Заборонити Реєстраційній службі Врадіївського районного управління юстиції Миколаївській області, Реєстраційній службі головного управління юстиції в Миколаївській області вчиняти будь - які дії щодо реєстрації речових прав та їх обтяжень стосовно належних ОСОБА_1 земельних ділянок за наступними кадастровими номерами: :01:000:0422, площею 0,7658 га; :02:000:0102, площею 0,6381 га; :01:000:0595, площею 3,5101 га, які розташовані в межах Доброжанівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, окрім як за її (ОСОБА_2Г.) особистим зверненням.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження даної ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Врадіївським районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: