Справа № 2-128/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Демидовської А.І.,

за участю секретаря - Ковальчука В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Київської міської ради в інтересах територіальної громади міста Києва, треті особи: Реєстраційна служба Головного управління юстиції в місті Києві, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Вербовський Валерій Мирославович, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 (далі по тексту - Позивачка) звернулась до суду із позовною заявою до Київської міської ради в інтересах територіальної громади міста Києва, треті особи: Реєстраційна служба Головного управління юстиції в місті Києві, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Вербовський Валерій Мирославович, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік Позивачки, ОСОБА_5, що засвідчується Свідоцтвом про смерть від 27 лютого 2014 року, яке було видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бучанського МУЮ у Київській області та складено відповідний актовий запис № 73.

ОСОБА_5 на праві власності належить 1/3 частина квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житла Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації 31 жовтня 2007 року, розпорядження № 40320.

Позивачка звернулася з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5, однак приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вербовським В.М, їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка ОСОБА_5 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавця на частку квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачка вказує, що оригінал Свідоцтва про право власності на житло на ім'я ОСОБА_5 було залишено на квартирі, де проживають треті особи, однак з часом воно було втрачено.

У судовому засіданні Позивачка та її представник підтримали заявлений позов та просили його задовольнити в повному обсязі з наведених у ньому підстав.

Відповідач, Київська міська рада в інтересах територіальної громади міста Києва, в судове засідання не з'явився. Направив до суду заяву, відповідно до якої просить слухати справу у відсутності його представника.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Реєстраційна служба Головного управління юстиції в місті Києві, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Вербовський Валерій Мирославович, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4, проти позову не заперечував.

Заслухавши пояснення сторін, всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Зокрема однією із підстав набуття права власності, є спадкування.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно Свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1, 26 березня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського РУЮ у м. Києві, про що у зроблено відповідний актовий запис за № 317.

Відповідно до Свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бучанського міського управління юстиції у Київській області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 33 років, про що 27 лютого 2014 року складено відповідний актовий запис № 73.

Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Положення частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України вказують, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої та другої статті 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Частиною першою статті 1298 Цивільного кодексу України визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Підпункт 4.14 пункту 4 Глави 10 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року № 282/20595 визначає, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Також вказаний порядок передбачає, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

За положеннями п.7 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав на нерухоме майно проводиться на підставі особистої заяви власника майна.

Позивачка у встановлені законом строки було подано заяву про прийняття спадщини, за якою Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Вербовським Валерієм Мирославовичем, 11 березня 2014 року зареєстровано спадкову справу за номером у Спадковому реєстрі 55829285, відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 36831544.

Згідно Інформаційної довідки, виданої Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна Київської міської державної адміністрації КВ-2014 № 56653 від 14.04.2014, за ОСОБА_5 на праві власності зареєстрована 1/3 частина квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житла Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації 31 жовтня 2007 року, розпорядження № 40320.

10 листопада 2014 року ОСОБА_1 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Вербовським Валерієм Мирославовичем, було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка, ОСОБА_5 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавця на частку квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Враховуючи те, що ОСОБА_1, згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України, відноситься до спадкоємців першої черги за законом після померлого ОСОБА_5, а у Позивачки існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку в зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, тому суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності на спадщину - 1/3 частину квартири за АДРЕСА_1, загальною площею - 57,27 (п'ятдесят сім цілих двадцять сім сотих) кв. м., жилою площею - 42,60 (сорок дві цілих шістдесят сотих) кв. м. після смерті ОСОБА_5, у порядку спадкування за законом.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

На підставі вище викладеного, керуючись, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 1218, 1261 ЦК України, ст.ст. 3-4, 10-11, 57-61, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради в інтересах територіальної громади міста Києва, треті особи: Реєстраційна служба Головного управління юстиції в місті Києві, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Вербовський Валерій Мирославович, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, як за спадкоємцем за законом після померлого ОСОБА_5, право власності на спадкове майно, а саме 1/3 частину квартири за АДРЕСА_1, загальною площею - 57,27 (п'ятдесят сім цілих двадцять сім сотих) кв. м., жилою площею - 42,60 (сорок дві цілих шістдесят сотих) кв. м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.І. Демидовська