Провадження № 2/522/3400/15
Справа №2/ 1522/9022/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 р. м. Одеси

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі - Шевчик В.І..,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1, про приведення частини реконструйованої квартири в попередній стан, та за позовом третіх осіб, що заявляють самостійні вимоги на предмет позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа на боці позивача Приморська районна адміністрація Одеської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої самовільною реконструкцією загальної квартири,

В С Т А Н О В И В:

Приморська районна адміністрація Одеської міської ради в червні 2011р. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про приведення частини реконструйованої комунальної квартири АДРЕСА_1 в попередній стан.

В обґрунтуванні позову зазначала, що ОСОБА_4 є власником частини комунальної квартири АДРЕСА_2. Відповідачкою без затвердження у встановленому законом порядку проектної документації було проведено реконструкцію комунальної квартири, чим значно погіршено житлово-побутові умови інших мешканців квартири та технічний стан будинку. Приморською районною адміністрацією ОМР з цього приводу було прийнято Розпорядження №231 від 12.03.2011 року про приведення квартири в попередній стан, направлено приписи про надання проектно-дозвільної документації та термінове припинення будівельних робіт. Розпорядження та приписи відповідачем не виконано, що стало підставою для предявлення позову до суду.

Також в процесі розгляду справи до суду надійшла заява ОСОБА_2, ОСОБА_3 (а.с. 34), які зазначали, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_2 та проведення сусідами Андріановими будівельних та реконструйованих робіт без належних дозволів зачіпає їхні права як співвласників та мешканців квартири, в звязку з чим вони звертались у різні інстанції , в тому числі і до райадміністрації, тому просили залучити їх до розгляду цивільної справи в якості третіх осіб. Ухвалою суду від 22.09.2011р. ОСОБА_2, ОСОБА_3 були залучені як треті особи на стороні позивача (а.с. 45).

Після залучення до розгляду справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з самостійним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_1, третя особа Приморська районна адміністрація ОМР про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої самовільною реконструкцією загальної квартири (а.с. 61-64).

В обґрунтування свого позову треті особи з самостійними вимогами на предмет спору зазначали, що відповідачами було проведено реконструкцію квартири самовільно, без погодження з відповідними органами, з пошкодженням майна. В результаті дій відповідачів було улаштовано нішу в капітальній стіні, улаштовано отвір в «світловому ліхтарі», зрізано труби, в звязку з чим квартира в холодну пору року не опалювалася, демонтовано двірний блок у душі, зірвано електричну проводку та демонтовано перегородки комунального санітарного санвузла, демонтовано унітаз у туалеті. . В звязку з цим ОСОБА_2, ОСОБА_3 не спроможні були користуватися приміщенням загального користування і просили суд стягнути з кожного відповідача матеріальну шкоду у розмірі 9 660 грн. та моральну шкоду у розмірі 1000 грн.. на користь кожного позивача .

Відповідачі проживають фактично в Сполучених Штатах Америки, тому процесуальні документи судом було надіслано для їх вручення через Генерального консула України в Сан-Франциско, що підтверджується його відповіддю(а.с.180).

18.12.2012р. по даній справи Приморський районний суд м.Одеси постановив заочне рішення, яким позов Приморської районної адміністрації Одеської міської ради був задоволений, та частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3

21.01.2013р. представником ОСОБА_4 було подано до суду заяву про перегляд заочного рішення суду, яка була розглянута судом та 25.1.2013р. згідно ухвали суду була задоволена та справу призначено до розгляду в загальному порядку.

В процесі розгляду справи один із відповідачів - ОСОБА_4, 10 травня 2013 року померла, що було повідомлено суду її представником ОСОБА_5, у звязку з чим ухвалою суду від 26.06.2013р. провадження по справі було зупинено.(а.с.46 т.2).Після відновлення провадження судом також було витребувано копію спадкової справи з Другої Одеської державної нотаріальної контори.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 її чоловік ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття спадщини (т.2, а.с.59), та Другою Одеською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №306/2013. Згідно протокольно проголошеної ухвали від 16.01.2014р. судом було залучено в якості правонаступника ОСОБА_4-ОСОБА_1 (ст.37 ЦПК України).

В звязку з цим ОСОБА_2А, та ОСОБА_3 уточнили свої вимоги, про що надали суду відповідну заяву, яким просили на користь кожного стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 8 660 грн. та моральну шкоду 1000 грн. (т.2, а.с. 95).

Представник позивача Приморської районної адміністрації ОМР надала адресовану суду заяву про підтримання позову в повному обсязі та розгляд справи у її відсутність (т.1.,а.с.145, т.2, а.с.88). В минулих судових засіданнях позовні вимоги підтримала з викладених підстав.

В судовому засіданні ОСОБА_3, його представник-Маслов В.Г., представник ОСОБА_2 ОСОБА_6 позовні вимоги, предявлені Приморською районною адміністрацією ОМР та ними особисто підтримали повністю, та просили їх задовольнити. При цьому ОСОБА_3 пояснив що він був змушений в листопаді 2014р. зїхати з квартири. оскільки відповідач своїми незаконними діями створив неможливі умови для нормального проживання в цій квартирі, так як зруйновано душева, туалет, перегородка між стінами, побита плитка.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник позов Приморської районної адміністрації Одеської міської ради та позов третіх осіб з самостійними вимогами на предмет позову не визнали, у задоволенні позову просили відмовити в повному обсязі. При цьому зазначили, що відповідач дійсно проводив будівельні роботи в цій квартирі, але на підставі рішення суду. яке потім було скасовано.

Суд декілька разів також оголошував перерву по справі на прохання сторін для укладання між ними мирової угоди, проте сторони так і не змогли улагодити між собою спірні питання.

Суд, заслухавши сторони та їх представників, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

На підставі Договору купівлі-продажу від 25 лютого 1995 року ОСОБА_4 була власником 558/1000 квартири загального заселення №8 в будинку №32 по вулиці Великій Арнаутській в місті Одесі (т.1, а.с. 12-14). Згідно Довідки (виписки із домової книги про склад сімї та реєстрації) на вказаній житловій площі на момент предявлення позову були зареєстровані та проживали ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (т.1, а.с.11, 132). 10 травня 2013 року ОСОБА_4 померла. Після смерті ОСОБА_4 її чоловік ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття спадщини, та Другою Одеською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №306/2013 (т.2, а.с.59). Відповідно до вимог статті 37 Цивільного процесуального кодексу України ОСОБА_1 є правонаступником померлої ОСОБА_4 Згідно пункту 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відповідно до норм частини 5 статті 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, з моменту подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками комунальної квартири АДРЕСА_3, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 2 вересня 1996 року (т.1, а.с.35).

Будинок №32 по вулиці Великій Арнаутській в місті Одесі взято на державний облік як памятку історії та культури місцевого значення (т.1,а.с. 66), в звязку з чим будь-які роботи на будинку та в його приміщеннях згідно статті 26 Закону України «Про охорону культурної спадщини» повинні були здійснюватись за дозволом органу охорони культурної спадщини обласної державної адміністрації, виданим на підставі погодженої з ним науково-проектної документації.

Судом встановлено, що Андріановими в загальній (комунальній квартирі) №8 в будинку №32 по вулиці Великій Арнаутській в місті Одесі було улаштовано нішу в капітальній стіні, улаштовано отвір в «світловому ліхтарі», зрізано труби, в звязку з чим квартира в холодну пору року не опалювалася, демонтовано двірний блок у душі, зірвано електричну проводку та демонтовано перегородки комунального санітарного санвузла, демонтовано унітаз у туалеті. Зазначене підтверджується листом директора КП ЖКС «Порто-Франківський» на імя голови Приморської районної адміністрації ОМР (т.1,а.с.6), ОСОБА_6 обстеження від 17 лютого 2011 року (т.1,.а.с.7), заявою мешканців комунальної квартири АДРЕСА_4 на імя голови Приморської районної адміністрації ОМР, Актами КП «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» від 19.05.2011р.,23.05.2011р., 06.06.2011р. (т.1, а.с. 70-72), відповіддю Приморського районного відділу Одеського міського управління Головного управління МВС України в Одеській області від 16.06.2011р. (т.1, а.с. 73). На зазначені перетворення ОСОБА_1 та його померла дружина відповідної проектно-дозвільної документації не отримували та не надавали (т.1,а.с. 8, 9, 66, 67, 68).

В Приписі Відділу контролю за забудовою міста Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 07.02.2011 на імя ОСОБА_1 вказано, що відсутнє узгодження Управління архітектури та градобудівництва по робочому проекту та дозвіл інспекції ГАСК на виконання робіт (а.с. 68).

Згідно відповіді Управління охорони обєктів культурної спадщини від 04.08.2011 року №01-15/2833 погоджень будь-якої проектної документації або дозволів на проведення будь-яких робіт у приміщеннях квартири № 8 в будинку памятці культурної спадщини на вулиці Великій Арнаутській, 32 в місті Одесі управлінням не надавалось (т.1, а.с. 66).

Приписом Відділу контролю за забудовою міста Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 07.02.2011 на імя ОСОБА_1 встановлено, що відсутнє узгодження Управління архітектури та градобудівництва по робочому проекту, дозвіл інспекції ГАСК на виконання робіт (т.1, а.с. 68).

Розпорядженням Приморської районної адміністрації ОМР №231 від 12.03.2011 року «Про приведення самовільно реконструйованої частини комунальної квартири №8, розташованої в житловому будинку за адресою:вул..ОСОБА_7, 32 в попередній стан» зобовязано громадянку ОСОБА_8 до 25.03.2011 року привести самовільно реконструйовану частину комунальної квартири в первинний стан (т.1,а.с.5). Зазначене розпорядження на момент розгляду справи є чинним, в установленому законом порядку не скасоване та не визнано недійсним, а отже на момент розгляду справи є обовязковим для виконання.

Про прийняте Приморською районною адміністрацією ОМР розпорядження та відповідні приписи ОСОБА_1 було повідомлено, проте від підпису він відмовився (т.1, а.с.10, 20, 22).

Сусіди по комунальній квартирі звертались зі скаргами щодо самовільних ремонтних робіт в квартирі №8 які проводяться ОСОБА_1 до Приморської районної адміністрації ОМР, у звязку з чим вони були позбавлені можливості користуватися дешевою кімнатою, бо зрізані труби, зламані стіни (а.с.69).

Також судом згідно ухвали суду від 10.09.2014р. витребувались матеріали інвентаризаційної справи зазначеної квартири для огляду.(а.с.139 т.2, 141-151), з якої вбачається. що спеціаліст КП «ОМБТІ» 27.01.2011р. склав рапорт на начальника де зазначив, що 25.01.2011р. був надано заказ №231056.67 на виготовлення техпаспорту на виділену квартиру згін рішення суду, де заказник є ОСОБА_1Н.(а.с.147).

Крім того, вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 22.02.2011р. звертались до КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації і реєстрації обєктів нерухомості» з заявою та зазначали, що з боку ОСОБА_1 без їх згоди проводяться роботи з реконструкції квартири, та без відповідних дозволів (т.2, а.с.148-149).

Посилання ОСОБА_1 та його представника на те, що реконструкція квартири проводилась на підставі рішення Приморського районного суду м.Одеси, а тому була законною, судом не приймається до уваги, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 20.07.2011р.(справа №2-1580/10) позов ОСОБА_4 до ОСОБА_9, ОСОБА_10,, третя особа- Приморська райадміністрація про усунення перешкод, виділення в натурі частки приміщення самостійним блоком у ізольовану квартиру було задоволено.(а.с.187 т.1).

Судом було встановлено, що рішенням Апеляційного суду Одеської області від 23.09.2011 року було скасовано як незаконне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20.07.2010 р., на яке посилається ОСОБА_1В.(т. 1, а.с.188-190). При скасуванні судового рішення апеляційний суд зазначив, що позивач (ОСОБА_1М.) не надала дозвіл на проведення робіт в квартирі. Крім того, в судовому рішенні апеляційної інстанції зазначено, що переобладнання і прийняття в експлуатацію квартир проводиться з дозволу та за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування чи органу державної влади, а не за рішенням суду.

Крім цього ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 31.05.2011р. було задоволено клопотання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та заборонено проведення будь-яких будівельних, монтажних або інших спеціальних робіт в даній квартирі та заборонено КП «ОМБТІтаРОН» оформлення будь-яких документів на загальну квартиру (а.с.74-75 т.1).

Ні померла ОСОБА_4, ні ОСОБА_1 не отримували дозволи на переобладнання квартири загального користування у встановленому законом порядку. Також ОСОБА_2 їм не надавали згоди на проведення вказаних робіт.

Згідно частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Щодо посилання ОСОБА_1 на ОСОБА_9 від 10.06.2011 р. (т.2, а.с.227), то суд зазначає наступне. Зазначений документ було складено між ОСОБА_1 та представником ЧП «Строительная фірма». З акту не вбачається, що роботи в загальній квартирі були проведені за наявності відповідного дозволу. Крім того, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 31 травня 2011 року було заборонено проведення будь-яких будівельних, монтажних або інших спеціальних робіт в загальній квартирі АДРЕСА_5. Таким чином, ОСОБА_1, здійснюючи будівельні роботи, а саме демонтажні роботи, монтаж гіпсокартонних стін, про що безпосередньо йдеться в акті від 10.06.2011 р., порушив ухвалу апеляційного суду Одеської області від 31.05.2011 р.

В звязку з викладеним суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_1 здійснював реконструкцію загальної квартири АДРЕСА_2 самовільно, без відповідної затвердженої та узгодженої документації та згоди на то співвласників, а тому позов Приморської районної адміністрації ОМР підлягає задоволенню.

Як передбачено статтею 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Статтею 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що право на виконання підготовчих робіт і будівельних робіт на обєктах надається після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт. Виконувати будівельні роботи, підключати об'єкт будівництва до інженерних мереж та споруд без реєстрації зазначеної декларації забороняється.

У разі виявлення факту самочинного будівництва обєкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила таке будівництво припис про усунення порушень вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

Згідно частини 2 статті 383 Цивільного кодексу України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт та зміни у квартирі за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Таким чином, право власника на проведення ремонту та змін в квартирі не є всеосяжним та пріоритетним. Цивільне законодавство України обмежує це право власника з одного боку зобовязанням не порушувати права інших власників, з другого необхідністю дотримуватись санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Статтею 13 Цивільного кодексу України передбачено, що при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.Відповідно до вимог діючого законодавства України до компетенції районних адміністрацій відноситься в тому числі і захист інтересів місцевої громади в сфері градобудівельного законодавства. В звязку з цим Приморська районна адміністрація Одеської міської ради наділена повноваженнями щодо предявлення позовних вимог про приведення частини реконструйованої квартири в попередній стан. У позовних вимогах Приморська районна адміністрація зазначала як самовільну реконструкцію улаштування ніши в капітальній стіні, улаштування отвору в «світловий ліхтар» тощо . В звязку з вищенаведеним, позовні вимоги Приморської районної адміністрації ОМР є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що ж стосується позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, то суд приходить до наступного.

Судом було встановлено і не заперечувалось сторонами, що в 2011 році ОСОБА_1 як співвласник квартири здійснював роботи з реконструкції квартири АДРЕСА_6, в тому числі і в місцях загального користування. Проте як встановлено рішенням апеляційного суду Одеської області від 23.09.2011р. , що згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи при поділі житлового будинку в натурі визначено здійснити ряд переобладнань та перепланувань будинку. У звязку з чим позивачка повинна була мати відповідний дозвіл, яка суду не надала. Від компетентних органів державної влади та місцевого самоврядування, а також від співвласників на зазначені роботи необхідні на той момент дозволи ОСОБА_1 не отримував. Більш того, проведення робіт порушувало права інших співвласників квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вони були позбавлені можливості користуватись своїм житлом в повній мірі.

Разом з вимогами районної адміністрації з приводу незаконної реконструкції квартири до суду були предявлені вимоги інших співвласників квартири, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Предявлені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 позовні вимоги ґрунтуються на незаконному проведенню ОСОБА_1 демонтажі двірного блоку у душі, зрізанні труб, що перешкоджає опаленню, зірванню електричної проводки, демонтажі перегородок комунального санітарного вузла, що виключає можливість використання його за призначенням, демонтажі унітаза в туалеті. Таким чином позовні вимоги Приморської районної адміністрації ОМР та ОСОБА_2 повязані між собою, та не виключають один одного.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в силу статей 383 та 1192 Цивільного кодексу України як співвласники квартири є потерпілими від самовільних дій ОСОБА_1 Стаття 1192 ЦК України це надає їм безпосередньо право вибору способу відшкодування шкоди потерпілим. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 обрали в якості способу захисту свого порушеного права відшкодування шкоди. В ході судового розгляду ОСОБА_3 неодноразово зазначали, що вони бажають відновити стан квартири та готові взяти на себе такі дії, проте здійснити це необхідно за рахунок відповідача ОСОБА_1 шляхом стягнення з нього грошових коштів.

Як встановлено частиною 3 статті 386 Цивільного кодексу України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Третіми особами, що заявляють самостійні вимоги на предмет спору, надано висновок будівельно-технічного дослідження по заяві ОСОБА_2 щодо вартості приведення приміщення у відповідність (т.1,а.с. 76-109).

Згідно висновку, вартість робіт по приведенню вказаної квартири в первинний стан складає 17 320 грн. (т.1,а.с 78).

Не погоджуючись з зазначеним висновком ОСОБА_1 просив суд провести судову будівельно-технічну експертизу. В подальшому в судовому засіданні 19.10.2015 р. представник ОСОБА_1 у присутності самого відповідача відмовився від проведення судової будівельно-технічної експертизи (т.2, а.с.221).

Відповідно до вимог частини 2 статті 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 3 статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд не приймає до уваги надані ОСОБА_1 накладні на придбання матеріалів, оскільки жодна із сторін не заперечувала, що ОСОБА_1 проводив ремонтні роботи в належній йому частині квартири. ОСОБА_1 також надав суду Акт КП ЖКС «Порто-франківський» від 27.11.2015 року, відповідно до якого станом на 27.11.2015 р. загальний туалет в квартирі №8 по вулиці Великій Арнаутській в м.Одесі працює задовільно. В той же час, в ході судового розгляду ОСОБА_3 зазначав, що після руйнування унітазу сусідом ОСОБА_1 він з братом ОСОБА_2 встановили унітаз своїми силами та за власний кошт. Таким чином надані відповідачем акт від 27 11. 2015 року та кошторисний розрахунок датований 30.10.2015 не спростовують Акту КП ЖКС «Порто-Франківський» від червня 2011 року (а.с.70).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були фактично позбавлені можливості користуватись своєю власністю через проведення самовільної реконструкції загальної квартири, в звязку з чим з відповідача має бути стягнуто матеріальну шкоду у розмірі 17 320 грн., а саме по 8 660 гривень на користь кожного.

Також судом береться до уваги той факт, що реконструкція квартири відповідачем проводилась тривалий час, в результаті чого інші власники квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були позбавлені можливості користуватись своїм житлом в повній мірі. Так, відповідно до ОСОБА_9 від 19.05.2011 р., підписаним начальником дільниці КП «ЖКС «Портофранківський» в результаті дій ОСОБА_1 користування санвузлом сусідами по комунальній квартирі є неможливим.

Несприятливі зміни, повязані з неможливістю користуватися санітарним вузлом в загальній квартирі визначаються у свідомості людини у формі негативних відчуттів и переживань. Внаслідок чого продовження буденної поведінки та колишнього способу життя для ОСОБА_3 стало неможливим. В звязку з цим суд погоджується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 безпосередньо діями ОСОБА_1 було завдано моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1192 Цивільного кодексу України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Суд захищає права, свободи і інтереси фізичних осіб, державні і суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, та відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Позовні вимоги Приморської районної адміністрації Одеської міської ради та ОСОБА_3 і ОСОБА_2 стосуються одного і того ж самого предмета спору, а саме самовільної реконструкції квартири, в звязку з чим суд приходить до висновку, що належним захистом порушеного права буде відновлення за рахунок ОСОБА_1 становища, яке існувало раніше, в частині незаконно улаштованих ніши в капітальній стіні та отвіру в «свілтовий ліхтар», та стягненні з ОСОБА_1 матеріальної шкоди за незаконне проведений ОСОБА_1 демонтаж двірного блоку у душі, зрізанні труби, зірвання електричної проводки, демонтаж перегородок комунального санітарного вузла, демонтаж унітаза в туалеті.

Оскільки треті особи із самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вимушені були за власні кошти частково відновлювати те, що демонтував відповідач ОСОБА_1 , а саме унітаз, то належним захистом порушеного права буде відшкодуванням їм грошей які необхідно затратити на відновлення всього зруйнованого.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.10,15, 57-60,88, ч.4 ст.169, 208-209, 212-215, 218, 224-225 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 22, 23 , 316, 319, 321, 376, 383, 1166, 1167 ,1220, 1222, 1231, ЦК України , суд-

В И Р І Ш И В :

Позови Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 про приведення частини реконструйованої квартири в попередній стан та третіх осіб із самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, третя особа Приморська районна адміністрація Одеської міської ради задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_1 за власні кошти привести самовільно реконструйовану частину комунальної квартири №8, розташовану в житловому будинку №32 по вулиці Великій Арнаутській в місті Одесі в попередній стан згідно з технічною документацією зареєстрованою в КП «Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду, завдану незаконною реконструкцією квартири у розмірі 8 660 гривень та моральну шкоду у розмірі 1000 гривень , а всього 9 660 (девять тисяч шістсот шістдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану незаконною реконструкцією квартири у розмірі 8 660 гривень та моральну шкоду у розмірі 1000 гривень, а всього 9 660 (девять тисяч шістсот шістдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі сто девяносто три гривні 20 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справ у розмірі сто двадцять гривень, разом триста тринадцять гривень 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі сто девяносто три гривні 20 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справ у розмірі сто двадцять гривень, витрати сторін, повязані із явкою до суду у розмірі шістсот двадцять три гривні 50 коп., разом девятсот тридцять шість гривень 70 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_11

17.12.2015