Справа № 466/9009/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Білінської Г.Б.

при секретарі Дмитришин Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

установив:

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

При цьому покликається на те, що 28 жовтня 1995року між ним та ОСОБА_2 було укладено шлюб. 2 жовтня 2015року шлюб між ними було розірвано.

За час шлюбу, а саме 24 березня 1999року ними було придбано квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Дана квартира була набута на підставі договору купівлі-продажу укладеного між його дружиною та ОСОБА_3

Право власності на дану квартиру було зареєстровано за його дружиною органами БТІ 30 березня 1999року. Зазначена квартира була придбана ними за спільні кошти та оформлена на його дружину, оскільки в той момент потреби оформляти її на двох покупців не було, а нотаріус їм роз'яснив, що незалежно від того, хто буде виступати стороною договору, квартира буде їх спільною власністю.

Свої позовні вимоги в судовому засіданні позивач підтримав та дав пояснення, аналогічні змісту позову.

В судовому засіданні відповідач та її представник позовні вимоги визнали повністю, та не заперечували проти задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 57-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Вирішуючи спір між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно належного майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання.

До складу майна, що підлягає поділу, належить загальне майно подружжя, яке знаходиться у подружжя або третіх осіб, враховуючи борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім"ї.

Не належить до спільної сумісної власності майно, набуте одним з подружжя за час шлюбу за власні кошти або до шлюбу.

У судовому засіданні встановлено, що 28 жовтня 1995року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. 2 жовтня 2015року шлюб між ними було розірвано.

24 березня 1999року сторонами по справі було придбано квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Дана квартира була набута на підставі договору купівлі-продажу укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Право власності на дану квартиру було зареєстровано за ОСОБА_2 органами БТІ 30 березня 1999року. Зазначена квартира була придбана сторонами за спільні кошти та оформлена на ОСОБА_2, оскільки в той момент потреби оформляти її на двох покупців не було, а нотаріус їм роз'яснив, що незалежно від того, хто буде виступати стороною договору, квартира буде їх спільною власністю.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Виходячи із рівності часток у спільному майні подружжя, враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України , ст.ст. 60, 61 ,65, 69-71, 74 СК України, суд-

вирішив:

позов задовольнити.

Визнати квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 об'єктом права спільної сумісної власно ті подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 ідеальну частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г. Б. Білінська