АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3596/15 Справа № 192/2568/14 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

14 квітня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.

суддів: Ремеза В.А., Свистунової О.В.

при секретарі Видюковій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року позивачка звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що вона та відповідачка ОСОБА_2 є співвласниками домоволодіння, розташованого по вул. Молодіжна, 41 в с. Аполонівка Солонянського району Дніпропетровської області, в якому на праві власності їй, позивачці, належить 1/4 частина, а відповідачеві ОСОБА_2 - 3/4 частини вказаного домоволодіння. Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2014 року було визначено порядок користування житловим будинком та їй, позивачці, як власнику 1/4 його частини, виділено у користування у житловому будинку Літ.А-1 житлове приміщення 1-4, площею 9,3 м.кв. та господарську будівлю гараж літ. Д. Відповідачка перешкоджає їй, позивачці, користуватись вищевказаним нерухомим майном, не надає відповідні ключі та перешкоджає доступу на подвір»я. У звязку з цим позивачка просила суд усунути перешкоди у користуванні та володінні житловим приміщенням 1-4, площею 9,3 м.кв., і господарською будівлею гаражем літера «Д» у будинку № 41 по вул. Молодіжна в с. Аполонівка Солонянського району Дніпропетровської області шляхом вселення позивачки у зазначене домоволодіння та заборонити ОСОБА_2 чинити перешкоди ОСОБА_4 у користуванні та володінні вказаним приміщенням.

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2015 року позовні вимоги задоволено; вирішено усунути перешкоди ОСОБА_4 з боку ОСОБА_2 в праві користування та володіння житловим приміщенням 1-4, площею 9,3 м.кв в житловому будинку літ.А-1 та господарською будівлею - гаражем літера Д у будинку №41 по вул. Молодіжна в с. Аполонівка Солонянського району Дніпропетровської області, заборонивши ОСОБА_2 чинити перешкоди ОСОБА_4 у користуванні та володінні вказаними приміщеннями; вселено ОСОБА_4 у житлове приміщення 1-4 площею 9,3 м.кв в житловому будинку №41 (літ.А-1) по вул. Молодіжній в с. Аполонівка Солонянського району Дніпропетровської області; вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для скасування оскаржуваного рішення, зважаючи на наступне.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2011 року, яке набрало законної сили, у цивільній справі №2-35/11 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та визнання права власності на 1/4 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами - було скасовано рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2011 року та постановлено нове рішення, яким частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 та визнано недійсним укладений 04 лютого 2008 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу в частині 1/4 частини житлового будинку №41 по вул. Молодіжна в с. Аполонівка Солонянського району Дніпропетровської області, посвідчений державним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори 04 лютого 2008 року за реєстраційним номером № 494, та визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частину житлового будинку №41 по вул. Молодіжна в с. Аполонівка Солонянського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої 14 січня 2008 року; дане рішення апеляційного суду набрало законної сили (а.с.10-14).

Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 03 серпня 2011 року, ОСОБА_4 зареєструвала своє право приватної власності на 1/4 частину житлового будинку №41 по вул. Молодіжна в с. Аполонівка Солонянського району Дніпропетровської області та отримала технічний паспорт (а.с.15, 22-25).

За таких обставин судом першої інстанції вірно встановлено, що житловий будинок №41 по вул. Молодіжна в с. Аполонівка Солонянського району Дніпропетровської області належить ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності.

Згідно рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2014 року, яке набрало законної сили 17 червня 2014 року, у цивільній справі №0438/3011/2012 (провадження №2/192/8/14) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування житловим будинком, надвірними будівлями та спорудами та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення порядку користування житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами, стягнення грошової компенсації - позивачці ОСОБА_4, як власнику 1/4 частини домоволодіння в с. Аполонівка вул. Молодіжна, 41 Солонянського району Дніпропетровської області, виділено у особисте володіння та користування у житловому будинку Літ.А-1 житлове приміщення 1-4, площею 9,3 м.кв., та господарську будівлю гараж літ. Д. Відповідачеві ОСОБА_2, як власнику 3/4 частини вказаного домоволодіння, виділено у особисте володіння та користування у житловому будинку Літ.А-1 житлове приміщення 1-5 площею 21,4 м.кв. та господарські будівлі: літню кухню літ. Б, сарай літ. В, погріб літ. Г, гараж літ. И, сарай літ. Е, душ літ. Ж. Залишено ОСОБА_2 та ОСОБА_4, як співвласникам, у загальному володінні та користування в домоволодінні в с. Аполонівка вул.Молодіжна, 41 Солонянського району Дніпропетровської області в житловому будинку Літ.А-1 приміщення: сіни 1-1 площею 5,4 м.кв., кладову 1-2 площею 2,9 м.кв., кухню 1-3 площею 10,8 м.кв; господарські будівлі та споруди: туалет літ.З, колодязь літ. К, огорожу №1,2, замощення літ. І, а в задоволенні решти позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 відмовлено. (а.с.16 - 21).

Судом першої інстанції встановлено, що у вказаному домоволодінні постійно проживає відповідач ОСОБА_2 зі своєю сімєю; даний факт стверджується письмовими матеріалами справи та визнано сторонами у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

Крім того, доведеним є факт створення відповідачкою перешкод позивачці у користування належним останній та виділеним їй у натурі спірним майном. Перешкоди полягають у ненаданні позивачці ключів від житлового будинку і ключів від воріт у гараж.

Наведені факти стверджується показами допитаних у якості свідків громадян ОСОБА_7, ОСОБА_8, поясненням яких місцевим судом надано належної та об»єктивної оцінки.

Згідно постанови про відмову у порушенні кримінальної справи Солонянського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 27.08.2010 року, 17.08.2010 року у міліцію звернулась мати відповідачки ОСОБА_9, яка зазначила, що позивачка з»явилась до будинку №41 по вул. Молодіжна в с. Аполонівка Солонянського району Дніпропетровської області і спровокувала сварку з відповідачкою, у наслідок чого між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 склались неприязні стосунки (а.с. 80 у т.2 цивільної справи Солонянського районного суду Дніпропетровської області №0438/3011/2012 (провадження №2/192/8/14) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування житловим будинком, надвірними будівлями та спорудами та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення порядку користування житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами, стягнення грошової компенсації, - яка оглянута у судовому засіданні суду апеляційної інстанції).

Місцем судом також встановлено, що ОСОБА_4 24 липня 2014 року зверталася до Солонянського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області із заявою щодо перешкоджання відповідачкою ОСОБА_2 в реалізації права користування 1/4 житлового будинку №41 по вулиці Молодіжній в с. Аполонівка Солонянського району Дніпропетровської області, відповідно до якої було проведено перевірку та надано висновок ДІМ Солонянського РВ від 12 серпня 2014 року про винесення ОСОБА_2 офіційного попередження про неприпустимість антигромадської поведінки (а.с.26 - 27).

Згідно акту від 21 вересня 2014 року, складеному депутатом Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області ОСОБА_10, за участю свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, встановлено, що ОСОБА_4 намагалась вселитися у належну їй на праві власності 1/4 частину домоволодіння №41 по вулиці Молодіжній в с. Аполонівка Солонянського району Дніпропетровської області, але ОСОБА_2 чинила їй перешкоди в зайнятті житлового приміщення 1-4 в житловому будинку і господарської споруди гаражу та заперечувала проти вселення позивачки, що підтвердили свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, які також зазначили, що позивачка і раніше намагалась вселитись в спірне житлове приміщення, але ОСОБА_2 їй перешкоджає це зробити (а.с. 28).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановлених законом.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; приймаючи до уваги наявність між сторонами тривалих неприязних стосунків, що стверджується наведеними вище доказами та фактом багаторічного слухання цивільних спорів між даними сторонами у судах, - колегія дійшла висновку про обґрунтованість висновку місцевого суду щодо наявності підстав для задоволення позову про усунення позивачці перешкод у користування спірним нерухомим майном.

Колегія звертає увагу, що доводи апелянта про недоведення факту створення ОСОБА_2 перешкод ОСОБА_4 у користуванні належній останній частиною домоволодіння є безпідставними, спростовуються наведеними вище доказами та фактом визнання сторонами наявності між ними неприязних стосунків.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог та змісту доводів апеляційної скарги, враховуючи положення ст.ст. 88, 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду відповідає вимогам матеріального та процесуального закону, тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді