У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Луспеника Д.Д., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди у порядку регресу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 28 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (далі - ПрАТ «АСК «ІНГО Україна») звернулося до суду із указаним вище позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_4 на свою користь 38 871 грн 39 коп. у рахунок відшкодування шкоди у порядку регресу та судові витрати по справі.

На обґрунтування позовних вимог ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» зазначало, що 13 травня 2009 року між ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» та товариством з обмеженою відповідальністю «Ілта» (далі - ТОВ «Ілта») було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу, який оформлено полісом № 250586719, предметом якого є страхування автомобіля «PEUGEOT PARTNER», державний номерний знак НОМЕР_1. 2 грудня 2009 року на 78 км автодороги Городище-Рівне сталася дорожньо-транспортна пригода за участю вказаного автомобіля та автомобіля «Опель» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 24 грудня 2009 року постановою Рівненського міського суду ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. 6 листопада 2012 року позивач на підставі договору, а також інших необхідних документів, здійснив виплату ТОВ «Ілта» страхового відшкодування на суму 63 861 грн 39 коп. Рішенням господарського суду м. Києва по справі № 910/7101/14 від 17 червня 2014 року з приватного акціонерного товариства «Український страховий дім» (далі - ПрАТ «Український страховий дім»), яким була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4, на користь ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» було стягнуто в межах ліміту страхової відповідальності 24 990 грн. Решту суми у розмірі 38 871 грн 39 коп., як різницю між фактичним розміром шкоди та виплатою ПрАТ «Український страховий дім», позивач просив стягнути з ОСОБА_4 в порядку регресу.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 28 квітня 2015 року, позов ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» 38 871 грн 39 коп. в рахунок відшкодування шкоди у порядку регресу. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про те, що за відсутності зміни у наявному зобов'язанні зі збереженням самого зобов'язання, позовні вимоги ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» є вимогами не суброгаційного, а регресного характеру і строк позовної давності починає обчислюватися з моменту, коли позивач виплатив страхове відшкодування (6 листопада 2012 року ), а не з моменту виникнення страхового випадку (2 грудня 2009 року).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 28 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

Д.Д. Луспеник

С.П. Штелик