Справа №579/537/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Моргун О. В.
Номер провадження 22-ц/788/1444/15 Суддя-доповідач - Попруга С. В.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Гагіна М. В. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України

на рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 02 червня 2015 року

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, Міністерство оборони України, Міністерство соціальної політики України, Антитерористичний центр при службі безпеки України, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 02 червня 2015 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт участі в бойових діях під час проведення антитерористичної операції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з травня 2014 року по 01 вересня 2014 року в Луганській області.

В апеляційній скарзі Міністерство оборони України посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та закрити провадження в справі.

Всі доводи апеляційної скарги по суті зводяться до того, що оскільки встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб у судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - про його участь у бойових діях під час антитерористичної операції в період з травня 2014 року по вересень 2014 року у Луганській області, не може і не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки чинним законодавством передбачено інший порядок встановлення участі особи у бойових діях, в тому числі і під час антитерористичної операції на Сході України і встановлення їй статусу учасника бойових дій. Також, представник Міністерства оборони України вказує, що застосування аналогії права чи аналогії закону у справах окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення є неприпустимим, оскільки істотною і однією із головних ознак цієї категорії цивільних справ є безспірність розгляду цивільної справи. Доводить, що фактично вимога заявника спрямована на оскарження рішення про відмову у встановлені статусу учасника бойових дій, вирішення якої не належить до цивільної юрисдикції, а тому заявник має право звернення до суду адміністративної юрисдикції з відповідним адміністративним позовом.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції по суті виходив з того, що у заяві ОСОБА_1 просить встановити факт його участі в бойових діях під час проведення антитерористичної операції на території Луганської області в зоні проведення антитерористичної операції в період з травня 2014 року по вересень 2014 року у зв`язку з тим, що встановлення даного факту має для нього юридичне значення, а саме на отримання гарантій щодо захисту соціальних, майнових та інших громадянських прав .

Такі як ОСОБА_1 , особи, які були зараховані в інші військові формування, а також з числа яких були сформовані спеціальні підрозділи територіальної оборони, і які були залучені державними або громадськими організаціями або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України та брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції, добровільно захищаючи незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України, але не входили до складу формувань, визначених у п.19 ст.6 Закону України № 3551-ХІІ від 22 жовтня 1993 року "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Збройних сил, Нацгвардії, СБУ тощо), на теперішній час не мають чітко визначеного юридичного статусу.

Участь добровольчих формувань в особливий період, в тому числі військової частини НОМЕР_1 «Айдар», в антитерористичній операції в районах проведення АТО, на боці сил АТО, в установленому законом порядку не було заборонено. З боку держави відсутні обмеження або заборона щодо участі відповідних добровольчих формувань під час антитерористичної операції в районах проведення АТО на боці сил АТО, а навпаки такі добровольчі формування допущені до участі в антитерористичній операції в районах проведення АТО на боці сил АТО.

ОСОБА_1 не просить в судовому порядку надати йому статус учасника бойових дій. У нього є право на звернення до суду з заявою про встановлення факту його участі в бойових діях на боці сил АТО, з огляду на вищезазначене, а також в сенсі статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

ОСОБА_1 приймав участь в бойових діях, захищаючи незалежність та територіальну цілісність України в районах проведення АТО з 29 травня 2014 року по 01 вересня 2014 року, що підтверджується довідкою Міністерства оборони України військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 10 вересня 2014 року №В0624-957, підписаної начальником штабу першим заступником командира батальйону капітаном ОСОБА_3 та листом Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції від 26 листопада 2014 року № 698-вих.

Факт участі в бойових діях, перебування в зоні антитерористичної операції протягом травня - вересня 2014 року підтверджується також показаннями свідка ОСОБА_4 , який перебував у зоні АТО, що підтверджується належними письмовими документами та приймав участь у бойових діях разом з ОСОБА_1

01 вересня 2014 року ОСОБА_1 під час свого бойового завдання по патрулюванню м. Щастя отримав поранення від вибуху гранати, внаслідок чого йому було проведено ампутацію правої руки і правої ноги. Ці обставини підтверджуються випискою з історії хвороби № 20434, первинною медичною карткою форми 100, довідкою до акту огляду МСЕК серія 10 ААВ № 933425 , перевідним епікризом № 8187, супровідними листами, довідкою військово-лікарської комісії, виписним епікризом (історія хвороби № 20434), свідоцтвом про хворобу № 272.

Законом не визначено іншого порядку, ніж в порядку окремого провадження, встановлення факту, що має юридичне значення, який просить встановити ОСОБА_1 .

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Так, згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції врахував всі факти, що входять до предмета доказування. Обставини, якими мотивовано рішення підтверджуються належними й допустимими доказами, яким суд дав оцінку з дотриманням вимог ст. 212 ЦПК України, тому підстав для їх переоцінки колегія суддів не вбачає. Названі обставини доведено ОСОБА_1 , тоді як Міністерство оборони України на порушення положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не надали належних доказів на підтвердження своїх заперечень проти заяви.

Висновки суду по суті справи відповідають встановленим фактам. Суд дійшов цих висновків з дотриманням та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, на які послався в рішенні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 ст. 6 цього Закону передбачено, що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У частині 3 цієї ж статті перелічені справи, які не підлягають судовому розгляду в порядку окремого провадження. Справа ОСОБА_1 до цієї категорії справ не відноситься.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у редакції чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення, і, зокрема, в п. 19 частини першої цієї статті, визначено осіб, які належать до учасників бойових дій.

Також у цій статті вказано, що порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому 19 пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, а також райони антитериростичної операції визначає Кабінет Міністрів України.

Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413, у редакції чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення, зокрема, передбачено, що: 1. Порядок визначає процедуру надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, та категорії таких осіб.

2. Статус учасника бойових дій надається:

військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, особам рядового і начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції;

працівникам підприємств, установ та організацій, які залучалися і брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення.

3. Райони проведення антитерористичної операції та терміни її проведення визначаються Антитерористичним центром при СБУ.

4. Підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є:

для осіб, зазначених в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, - документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення);

для осіб, зазначених в абзаці третьому пункту 2 цього Порядку, - документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення або направлення (прибуття) у відрядження для безпосередньої участі в антитерористичній операції в районах її проведення (витяги з наказів, розпоряджень, посвідчень про відрядження, книг нарядів, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень), а також документи, що були підставою для прийняття керівниками підприємств, установ, організацій рішення про направлення осіб у таке відрядження.

5. Рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається:

комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС (далі - комісія), - стосовно осіб, зазначених в абзаці другому пункту 2 цього Порядку;

міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, яка утворюється Державною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції (далі - міжвідомча комісія), - стосовно осіб, зазначених в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання, а також осіб, зазначених в абзаці третьому пункту 2 цього Порядку.

Рішення щодо утворення комісії та положення про неї затверджується відповідним міністерством, центральним органом виконавчої влади та іншим державним органом, зазначеним в абзаці другому цього пункту.

Положення про міжвідомчу комісію затверджується Мінсоцполітики. До складу міжвідомчої комісії включаються фахівці Міноборони, МВС, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Управління державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС. Також можуть включатися фахівці інших державних органів та представники громадських організацій.

9. Державна служба у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції забезпечує ведення єдиного державного реєстру учасників бойових дій з числа осіб, зазначених у цьому Порядку.

Заявник ОСОБА_1 , з 29 травня 2014 року знаходився на добровільних засадах на військовій службі у військової частині ПП НОМЕР_1 і є учасником бойових дій в зоні АТО. Проте, ОСОБА_1 не є особою зазначеною у вищезгаданих нормативних актах та не просить у своїй заяві надати йому статус учасника бойових дій, тому доводи апеляційної скарги з цього приводу є необґрунтованими, та за своїм характером є припущеннями.

З фотокопії довідки Міністерства оборони України військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 10 вересня 2014 року №В0624-957, підписаної начальником штабу першим заступником командира батальйону капітаном ОСОБА_3 , вбачається, що ОСОБА_1 з 29 травня 2014 року знаходився на добровільних засадах на військовій службі у військовій частині ПП НОМЕР_1 відповідно до п.2 ч.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ та згідно з Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» від 06 травня 2014 року №454/2014.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій в зоні АТО (а.с. 111).

З листа Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_2 від 05 травня 2015 року №2493, зокрема, вбачається, що у Командуванні Сухопутних військ Збройних Сил України відсутня інформація про те, що ОСОБА_1 відносився до категорії військовослужбовців військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Капітан ОСОБА_3 відповідно до наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 07 березня 2015 року №158 звільнений з лав Збройних Сил України за станом здоров`я та відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 31 березня 2015 року № 94 виключений зі списків частини. (а.с. 99).

Також з фотокопії довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, Міністерства оборони України військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 05 листопада 2014 року №79 вбачається, що ОСОБА_4 в період з 19 червня 2014 року по цей час безпосередньо бере участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції в Луганській області. Підстава: наказ №23 від 19 червня 2014року. Ця довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій (а.с. 117).

Відповідно до фотокопії посвідчення серії НОМЕР_3 , дійсного до 01 січня 2016 року, ОСОБА_4 є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни (а.с. 119).

З фотокопії військового квитка серії НОМЕР_4 виданого Лозівським військовим комісаріатом Харьковської області 05 червня 2014 року вбачається, що ОСОБА_4 03 грудня 2014 року на підставі наказу командира в/ч ПП НОМЕР_1 №147 від 03 грудня 2014 року звільнений у відставку за п. «б» частини 8 (за станом здоров`я) статті 26 (а.с. 120).

Листом Міністерство оборони України військова частина НОМЕР_2 від 11 травня 2015 року №116/2/2/8372 повідомило, що відповідно до вимог спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил Укпаїни від 17 січня 2015року № Д-322/1/Здск умовне найменування - військова частина - польова пошта НОМЕР_1 замінено на військова частина - польова пошта НОМЕР_5 .

Ураховуючи, що зазначена військова частина сформована на особливий період для виконання завдань антитерористичної операції та не є юридичною особою, місце її постійної дислокації не визначалось, приписка до вузлів поштового зв`язку не проводилась (а.с. 143).

З фотокопії листа від 20 грудня 2014 року №6846, підписаного начальником управління особового складу - заступником начальника штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України полковником Близнюк І.О.,зокрема, вбачається, що витяги з наказів командира військової частини НОМЕР_1 або довідки про обставини травми з відомостями про участь в антитерористичній операції надати немає можливості в зв`язку з тим, що громадянин ОСОБА_1 на військову службу по мобілізації не призивався та списках військової частини - польова пошта НОМЕР_1 не значиться. ОСОБА_1 знаходився в батальйоні як доброволець (а.с. 38).

З фотокопії свідоцтва про хворобу №272 від 16 березня 2015 року, зокрема, вбачається, що 03 березня 2015 року госпітальна ВЛК терапевтичного профілю ГВМКІД «ГВКГ» МО України за розпорядженням ТВО начальника ГВМКІД «ГВКГ» МО України від 13 лютого 2015 року провела огляд ОСОБА_1 , 1973 року народження (військове звання: солдат, військова професія: стрілець, військова частина: польова пошта НОМЕР_1 , прийнятий на військову службу: Кролевецьким РВК, Сумської області), який у Збройних Силах з жовтня 1991 року по жовтень 1993 року, у травні 2014 року призваний в Збройні Сили України по мобілізації. Під час виконання завдань АТО, 01 вересня 2014 року, внаслідок обстрілу терористами, одержав мінно-вибухову травму та множинні вогнепальні осколкові поранення правих верхньої та нижньої кінцівок, живота, акустичну травму вух (надано витяг із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії від 05 грудня 2014 року № 3846 -У Травма, поранення, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби).

Також вбачається, що захворювання, пов`язані з проходженням військової служби та, що на підставі статей 2а, 63 а графи II Розкладу хвороб непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку (а.с. 152).

З фотокопії довідки МСЕК серії 10 ААВ №933425, ОСОБА_1 30 квітня 2015 року встановлено безтерміново першу групу інвалідності в зв`язку з травмою пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби (а.с. 146).

Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції листом від 17 квітня 2015 року №1265/01/10-15 повідомила, що не заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту його участі у бойових діях під час проведення антитерористичної операції у разі документального такого підтвердження (а.с. 53-54).

Відповідно до фотокопії листа від 06 травня 2015 року №116/12/8/28 у Командуванні Сухопутних військ Збройних Сил України інформація про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях під час антитерористичної операції, у період з травня по вересень 2014 року, на території Луганської області України як добровольця або як військовослужбовця військової частини -польова пошта НОМЕР_1 , відсутня (а.с. 106).

Заява про встановлення факту, що має юридичне значення подана через почту до Кролевецького районного суду Сумської області 01 квітня 2015 року. На момент її подання, Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щодо статусу осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України» від 07 квітня 2015 року № 291-VII не був прийнятий (опублікований: Офіційний вісник України офіційне видання від 19 травня 2015 року, № 37, стор. 45, стаття 1111, код акту 76724/2015).

Крім того, колегія суддів враховує наступні обставини.

Так, заінтересована особа Міністерство оборони України, ні в запереченнях проти заяви, ні в апеляційній скарзі не вказує, як оскаржуване судове рішення зачіпає її права та інтереси та не вказує у який конкретно позасудовий спосіб заявник може захистити свої права.

Оскаржуваним рішення, крім встановлення факту для ОСОБА_1 , не покладається будь-яких обов`язків на Міністерство оборони України щодо ОСОБА_1 .

З урахуванням обставин даної справи та положень ст.ст. 1, 3, 4, 6, 11 КАС України, колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутній адміністративний спір.

Відповідно до норм ЦПК України та КАС України саме заявнику (позивачу) надано право формулювати предмет та підстави позову (заяви), зазначати спосіб захисту своїх прав та інересів.

Інші доводи апеляційної скарги не мають юридичного значення, а тому не впливають на висновки суду по суті спору.

Ураховуючи викладене, колегія суддів також вважає, що відсутні порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 291, 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України відхилити.

Рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 02 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -

.