АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 641/6874/14-ц Головуючий 1 інст. - Колодяжна І.М.
Провадження № 22ц/790/638/15 Доповідач - Кругова С.С.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого КРУГОВОЇ С.С.

суддів ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

МІНЕНКОВОЇ Н.О.

секретарів Шпарага О.О., Красношапка К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 12 листопада 2014 року по справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агенство «ВЕРУС» в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агенство «ВЕРУС» у Комінтернівському районі міста Харкова та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 20611,94 грн. за кредитним договором та з обох відповідачів солідарно 200 грн..

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 12 листопада 2014 року позовні вимоги задоволені.

Не погоджуючись з зазначеним рішення суду першої інстанції ОСОБА_2звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким вимоги позивача залишити без задоволення.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції не відповідає дійсним обставинам справи і вимогам закону.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Красноградським районним судом Харківської області було ухвалено рішення, яке у 2010 році виконане, у зв'язку з відсутністю заборгованості перед банком виконавче провадження було закрито.

Звертає увагу на те, що судом було відібрано заяву про розгляд справи за її відсутності та повідомлено про те, що провадження буде закрито, але всупереч норм процесуального права справу було розглянуто та позбавлено можливості надати докази по справі.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, обговоривши доводи апеляційної скарги та, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі зобов'язання за кредитним договором належним чином та своєчасно не виконували й не виконують до теперішнього часу. Термін закінчення дії картки - грудень 2012 року . Позивач звернувся до суду з позовом 13.02.2014 року , тобто в межах строку позовної давності.

Проте , з таким висновком повністю погодитися не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Установлено, що 07 грудня 2006 року між Банком та ОСОБА_2 укладений кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 5050 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідачі свої зобов'язання за договором не виконували, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитом в сумі 6596,55 грн., по процентах за користування кредитом 9647,56 грн., по комісії за користування кредитом 3100,59 грн., штрафам 500 грн. та 967,24 грн., всього 20811,94 грн..

Суд правильно вважав, що права позивача порушені і підлягають захисту. Але суд помилково дійшов висновку про звернення позивача до суду в межах строку позовної давності.

Згідно пункту 9.12 умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонгується на такий самий термін.

Тобто, кредитний договір від 07 грудня 2006 року діяв до 07 грудня 2007 року і був пролонгований до 07 грудня 2008 року.

В матеріалах справи відсутні докази того, що після закінчення строку дії договору і платіжної картки боржником була отримана нова картка. Що стосується посилання позивача на п.9.12 Умов і Правил надання банківських послуг, як на підставу для незастосування строків позовної давності, то судова колегія вважає ці доводи позивача помилковими, оскільки сторони передбачили одноразову пролонгацію договору, а не щоразу після закінчення строку.

Матеріали справи не містять належних доказів, що термін закінчення дії картки - грудень 2012 року .

З позовної заяви вбачається, що Банк звернувся з позовом 13 лютого 2014 року.

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_2 про застосування позовної давності ( а.с. 79).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникненні у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Зі змісту заяви і умов кредитного договору вбачається, що порядок погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами у розмірі 7 відсотків від суми заборгованості (зворот а.с.12).

Останній платіж ОСОБА_2 здійснила 9 листопада 2009 року (а.с.9).

Виходячи із суми заборгованості за кредитом 6596,55 грн. (а.с.11) і кредитного ліміту 6600 грн., який було встановлено банком станом на 17 листопада 2009 року і при погашенні щомісяця 7 % від суми заборгованості зазначена сума підлягала сплаті протягом 14 місяців , які спливали в січні 2011 року. За умов звернення з позовом 13 лютого 2014 року, позивач пропустив строки позовної давності по всім періодичним щомісячним платежам (а.с.106).

При вирішенні спору поза увагою суду залишилося те, що відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле МСЖТН).

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Керуючись ст.ст. 60, 303, 304, 309, 313, 314, 316,317,319 ,324 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2-задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 12 листопада 2014 року-скасувати і ухвалити нове.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агенство «ВЕРУС» в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агенство «ВЕРУС» у Комінтернівському районі міста Харкова та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді