З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.10.15 року Лисичанський міський суд Луганської області
в складі: головуючого судді Чернобривко Л.Б.
при секретарі судового засідання Дьоміновій О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_1»яненко ОСОБА_2 до ОСОБА_1»яненко ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасові виїзди неповнолітньої дитини за межі України без згоди батька ,
Позивачка звернулась до суду із позовом, в якому просить надати дозвіл на тимчасові виїзди за межі (кордон) України, а саме до Російської Федерації та країн Європейського Союзу та повернення до України сина ОСОБА_4»яненко ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, без дозволу (згоди) батька, ОСОБА_1»яненко ОСОБА_3 у її супроводі, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Лисичанського міського суду від 04.02.2011 року. Мають сина ОСОБА_4»яненко ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом з позивачкою, перебуває на її повному утриманні. Відповідач рідко спілкується з дитиною, не піклується про нього, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не піклується про його фізичний та духовний стан. На підставі рішення суду з нього стягнуто аліменти на утримання дитини, але аліменти він не платить, має заборгованість в розмірі 12 250грн., не працює тривалий час. Враховуючи ситуацію яка склалась в Луганській області та у разі загострення ситуації, для збереження життя дитини, необхідно буде негайно виїхати за межі України і вона не матиме не це згоди відповідача. Тому просила суд надати дозвіл на виїзд її неповнолітньому сину ОСОБА_4»яненко ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у за межі державного кордону України до Російської Федерації та країн Європейського Союзу без згоди відповідача .
Позивач та представник позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні не були присутні, подали до суду заяву , в якій просять розглядати справу без їх участі, на задоволені позову наполягають. Відповідач повідомлений про день і час розгляду справи, тому проти винесення заочного рішення суду не заперечують.
Відповідач у судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи, повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі до суду не находило.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача , який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повім лені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача та її представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне.
Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано, на підставі рішення Лисичанського міського суду від 04 лютого 2011 року ( а.с.13). Від шлюбу мають сина ОСОБА_4»яненко ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого в свідоцтві про народження дитини вказаний відповідач ОСОБА_4»яненко ОСОБА_3, мати ОСОБА_1»яненко ОСОБА_2 (а.с.12. ) Дитина проживає разом з позивачкою в м. Лисичанську, кв. Дружби народів, 11 кв.39 ( а.с.11).
Вище вказане підтверджує той факт, що відповідач вихованням сина не займається, матеріально не забезпечує, не приймає будь-якої участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини, всі питання щодо виховання дитини позивач вирішує самостійно.
Згідно із ст. 10 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-Х11 і набула чинності для України 27.09.1991 року), держави-учасниці зобовязалися поважати право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені Законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоровя чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами.
Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися в першу чергу максимальним забезпеченням інтересів дітей.
Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. У відповідності до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.
Згідно ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків ( усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років має право на вільний самостійний виїзд.
Порядок виїзду за кордон дітей громадян України, визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України від 21.01.2014 року № 3857-Х1, Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадян України», Правилами оформлення і видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення , затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231 ( із змінами) .
Правила перетинання державного кордону громадянами України затверджені постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 із змінами та доповненнями, передбачають, що перетинання держаного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків ( усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків не вимагається у разі пред»явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 річного віку , без згоди та супроводу другого з батьків.
Правила оформлення і видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231 ( із змінами) визначено, зокрема , що виїзд неповнолітніх громадян за межі території України здійснюється за одним із таких документів : паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами, проїзний документ, виданий відповідно до Правил, паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який відповідно до правил, записано дитину , яка прямує у його супроводі через державний кордон.
Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/ проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків ( законних представників батьків чи дітей), а у разі коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитини, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.
Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків або в супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку у цій держави, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини і він відсутній у пункті пропуску; коли в паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16 річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України, чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; 3) у разі пред» явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій; свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішенні суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої ВДВС із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої ст. 135 СК України ( під час виїзду за кордон у супроводі одинокої матері).
Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини закордон, а лише встановлений певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Враховуючи вищенаведене, та оскільки судом встановлено, що виїзд ОСОБА_1»яненко ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон, враховуючи складну ситуацію в Луганській області, відповідає інтересам дитини, сприятиме її фізичному, духовному та моральному розвитку, отримати дозвіл на виїзд за межі України в позасудовому порядку у позивача немає можливості, тому позов слід задовольнити.
Керуючись ст. 33 Конституції України, ст.ст. 3, 10 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ст.ст.7, 159 СК України, ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України", Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", ст.ст.10,11, 60, 209, 212-215,224-226 ЦПК України, суд,-
ОСОБА_1»яненко ОСОБА_2 до ОСОБА_1»яненко ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасові виїзди неповнолітньої дитини за межі України без згоди батька задовольнити..
Надати дозвіл на тимчасові виїзди за межі (кордон) України, а саме до Російської Федерації та країн Європейського Союзу та повернення до України громадянина ОСОБА_4»яненко ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, без дозволу (згоди) батька дитини, ОСОБА_1»яненко ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у супроводі матері ОСОБА_4»яненко ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, до досягнення дитиною ОСОБА_1»яненко ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, повноліття.
Стягнути з ОСОБА_1»яненко ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1»яненко ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.
Копію заочного рішення направити відповідачу .
Заочне рішення може бути переглянуте Лисичанським міським судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Лисичанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.Б. Чернобривко