АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 593/106/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Крамар В.М.
Провадження № 22-ц/789/442/15 Доповідач - Ходоровський М.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ходоровського М.В.

суддів - Гурзель І. В., Фащевська Н. Є.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю - представника ДВС Лаба М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Бережанського районного суду від 02 лютого 2015 року по справі за поданням заступника начальника відділу Державної виконавчої служби Бережанського районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2015 року заступник начальника відділу Державної виконавчої служби Бережанського районного управління юстиції за погодженням з начальником цього відділу звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1 посилаючись на те, що він станом на 01.03.2013 року має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 9892,70 грн., що є підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Бережанського районного суду від 02 лютого 2015 року у задоволенні подання заступника начальника відділу Державної виконавчої служби Бережанського районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання ДВС посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначила, що ОСОБА_3 ухиляється від сплати їй аліментів на утримання доньки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3.

У судове засідання ОСОБА_2 не з"явилася, у поданій суду заяві просила про розгляд справи у її відсутності, заступник начальника відділу Державної виконавчої служби Бережанського районного управління юстиції апеляційну скаргу підтримав.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні подання суд першої інстанції виходив із того, що заступником начальника відділу Державної виконавчої служби Бережанського районного управління юстиції не надано доказів, які б підтверджували факт ухилення боржника ОСОБА_3 від виконання зобов"язання, покладеного на нього рішенням суду.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та грунтується на матеріалах справи.

Судом встановлено, що 09.02.2007 у відділ ДВС Бережанського районного управління юстиції на виконання надійшов виконавчий лист № 2-104 від 07.02.2007 року, виданий Бережанським районним судом, про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини всіх доходів в користь ОСОБА_2.

12.02.2007 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Станом на 01 березня 2013 року заборгованість по сплаті аліментів становить 9892,70 грн.

Державним виконавцем згідно Закону України «Про виконавче провадження» здійснені запити в реєструючи установи з метою виявлення майна та доходів боржника на котрі можна звернути стягнення з метою погашення заборгованості.

11.07.2012 державним виконавцем здійснено вихід за місцем реєстрації боржника та встановлено, що провести обстеження майнового стану ОСОБА_4 виявилось неможливо у зв'язку з його відсутністю.

06.03.2014 державним виконавцем керуючись статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно інформації наданої В ДАІ Бережанського РВ УМВСУ встановлено, що за боржником зареєстрований транспортний засіб.

Керуючись статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про розшук транспортного засобу, яку надіслано до В ДАІ Бережанського РВ УМВСУ для виконання. 12.03.2014 у Відділ на виконання постанови надійшла відповідь про те, що розшук не дав результату, у зв'язку з продажем транспортних засобів.

Згідно наданих імформацій реєструючими установами на запити державного виконавця іншого майна та доходів боржника на які можна звернути стягнення не виявлено.

07.04.2014 державним виконавцем здійснено вихід за місцем реєстрації боржника з метою проведення майнового обстеження про що складено акт державного виконавця, згідно якого встановлено, що ОСОБА_4 на даний час перебуває закордоном.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п. 18 ч.3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України державний виконавець посилався на те, що у боржника існує заборгованість по сплаті аліментів, однак не надав доказів того, що боржник ухиляється від виконання боргових зобов'язань, а також вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що боржник за час виконання рішення виїжджав за межі України, що призвело до виникнення заборгованості, або боржник безпідставно не з'являвся на виклики державного виконавця.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків. Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377 ЦПК Укураїни згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

У зв'язку з цим колегія вважає, що в судовому засіданні не здобуто доказів того, що ОСОБА_5 ухилявся від виконання зобов'язання, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Ухвала суду є законною, обгрунтованою, підстав для її скасування не має.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 312 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Бережанського районного суду від 02 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області М.В. Ходоровський