Провадження № 2/638/1493/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді Цвірюка Д.В.,

за участю секретаря Долгової К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1, поданої в інтересах ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота», третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» про стягнення вкладу та процентів за вкладом, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить, з урахуванням уточнень, стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота» на користь ОСОБА_2 вклад та проценти за вкладом в розмірі 1 977 822,56 дол.США, що еквівалентно 25 612 802,15 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позову посилається на те, що 23 травня 2013 року між сторонами по справі був укладений Договір строкового валютного банківського вкладу (депозиту), згідно умов якого позивач вніс грошові кошти у розмірі 994535,00 дол.США на строк до 29.05.2014 року зі сплатою 8% річних. Також зазначив, що на протязі дії Договору відповідач не виплачував проценти за вкладом. Заявою від 10.07.2014 року позивач звернувся до відповідача з вимогою видати суму вкладу та відсотки готівкою через касу банку в розмірі 1 030 822,56 дол.США у зв'язку із закінченням строку розміщення вкладу, проте Банк не повернув вклад та проценти.

Крім того, 10.09.2012 року між сторонами по справі укладено строковий банківський валютний вклад (депозит) та договір про зміни №1 від 06.09.2013 року до нього, згідно умов якого позивач вніс у Банк грошові кошти в сумі 875 400,00 дол.США зі сплатою 8,5 % річних. Договором про зміни №1 від 06.09.2013 року внесені зміни, а саме відсоткова ставка стала 8% та дата повернення вкладу банком - 12.09.2014 року. Відповідач на протязі дії Договору не виплачував позивачу проценти за вкладом та не повернув вклад. При цьому згідно виписки по особовому рахунку позивача від 07.07.2014 року обліковується вклад в розмірі 947 000,00 дол.США.

На підставі викладеного, позивач просить стягнути суму внеску за вказаними договорами у загальному розмірі 1 977 822,56 дол.США, що в еквіваленті становить 25 612 802,15 грн.

В судове засідання, призначене на 29.09.2014 року представник позивача з'явився. В подальшому в судові засідання позивач та його представник не з'явилися, про розгляд справи були повідомлені своєчасно та належним чином, представник позивача надав суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав письмові пояснення, згідно яких 24.10.2014 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було виплачено позивачу 200 000,00 грн. в рахунок виплати згідно реєстру вкладників. Також додатково зазначив, що обмеження, які викладені в п.1 ч.5 ст.36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вже перестали діяти, так як тимчасова адміністрація банку припинена і розпочалась процедура ліквідації банку, а тому з дня призначення уповноваженої особи Фонду строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язових платежів) вважається таким, що настав.

В судове засідання, призначене на 29.09.2014 року представник відповідача з'явився. В подальшому в судові засiдання не з'являвся, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду письмові заперечення, згідно яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на положення п.1 ч.6 ст.37 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно якої протягом тимчасової адміністрації здійснюється виплата коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників, які здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. При цьому, вимоги кредиторів щодо виплати коштів, що перевищує передбачену ст. 26 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» суму гарантованого відшкодування вкладу, а саме 200 000,00 грн., задовольняються в порядку, передбаченому ст. 52 вказаного Закону. Також просив справу розглядати без участі представника відповідача.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомив.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судовим розглядом встановлено, що 23 травня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Золоті Ворота» та ОСОБА_2 був укладений Договір строкового валютного банківського вкладу (депозиту) №180Д/13, відповідно до умов якого Вкладник вносить в Банк грошові кошти в сумі 994 535,00 дол.США, а Банк приймає Вклад та зобов'язується на умовах і в порядку, передбачених Договором, повернути Вкладнику Вклад та виплачувати проценти із розрахунку 8% річних. Згідно п. 1.2 Договору датою внесення Вкладу Вкладником є 23.05.2013 року, датою повернення Вкладу Банком - 29.05.2014 року.

Відповідно до п.2.1.3 Банк зобов'язується по закінченні строку дії Договору, а також у випадку дострокового зняття Вкладу повернути Вклад Вкладнику.

Умовами договору у п.3.1 передбачено, що нарахування Банком процентів за вкладом здійснюється у першому місяці приймання Вкладу з наступного дня після надходження суми вкладу (або поповнення) на вказаний рахунок Вкладника грошових коштів по останній день поточного місяця включно (або до дня, який передує поверненню Вкладу Вкладнику включно, якщо Вклад діє строком менше місяця). В подальшому щомісяця здійснюються нарахування за період з першого по останнє число місяця включно. Нарахування процентів у місяці повернення Вкладу здійснюється за період з першого дня місяця до дня, який передує даті повернення Вкладу Вкладнику включно з урахуванням п.6.2 Договору

При цьому пунктом 3.2 Договору встановлено, що сума Вкладу, а також проценти за ним видаються Вкладнику готівкою через касу Банку, або перераховуються за дорученням Вкладника згідно з діючим законодавством України.

Станом на 10.07.2014 року заборгованість згідно виписки по особовому рахунку за договором банківського вкладу за період з 10.07.2013 року по 10.07.2014 року становить 1 030 822,56 дол.США. (а.с. 10)

Також судом встановлено, що 10 вересня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Золоті Ворота» та ОСОБА_2 був укладений Договір строкового валютного банківського вкладу (депозиту) №1740ДВ1, відповідно до умов якого Вкладник вносить в Банк грошові кошти в сумі 875 400,00 дол.США, а Банк приймає Вклад та зобов'язується на умовах і в порядку, передбачених Договором, повернути Вкладнику Вклад та виплачувати проценти із розрахунку 8,5% річних. Згідно п. 1.2 Договору датою внесення Вкладу Вкладником є 10.09.2012 року, датою повернення Вкладу Банком - 11.09.2013 року.

06.09.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Золоті Ворота» та ОСОБА_2 був укладений Договір про зміни №1 до Договору строкового валютного банківського вкладу (депозиту) №1740ДВ1, відповідно до умов якого у пункті 1.1 договору №1740ДВ1 строкового валютного банківського вкладу (депозиту) від 10 вересня 2012 року слова та цифри «… 8,5% річних» замінені словами та цифрами «…8% річних»; у пункті 1.2 Договору слова та цифри: «…Дата повернення Вкладу Баном - 11 вересня 2013 року» замінені словами та цифрами: «…Дата повернення Вкладу Банком - 12 вересня 2014 року». Всі інші умови Договору залишені без змін.

Так, відповідно до п.2.1.3 Банк зобов'язується по закінченні строку дії Договору, а також у випадку дострокового зняття Вкладу повернути Вклад Вкладнику.

Умовами договору у п.3.1 передбачено, що нарахування Банком процентів за вкладом здійснюється у першому місяці приймання Вкладу з наступного дня після надходження суми вкладу (або поповнення) на вказаний рахунок Вкладника грошових коштів по останній день поточного місяця включно (або до дня, який передує поверненню Вкладу Вкладнику включно, якщо Вклад діє строком менше місяця). В подальшому щомісяця здійснюються нарахування за період з першого по останнє число місяця включно. Нарахування процентів у місяці повернення Вкладу здійснюється за період з першого дня місяця до дня, який передує даті повернення Вкладу Вкладнику включно з урахуванням п.6.2 Договору

При цьому пунктом 3.2 Договору встановлено, що сума Вкладу, а також проценти за ним видаються Вкладнику готівкою через касу Банку, або перераховуються за дорученням Вкладника згідно з діючим законодавством України.

Станом на 07.07.2014 року заборгованість згідно виписки по особовому рахунку за договором банківського вкладу за період з 01.01.2012 року по 07.07.2014 року становить 947 000,00 дол.США.

Згідно ч. 1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений строк.

Нормами цивільного законодавства передбачено, що Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до частини 1, 2 статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Частиною 2 вказаної вище статті передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Згідно ч.1 ст.1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Відповідно до ч.5 ст.1061 ЦК України, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові.

За ч. 1 ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Як передбачено ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Грошові кошти згідно договору депозиту належать позивачеві на праві приватної власності.

Згідно ст. 317 ЦК України змістом права власності є права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Як зазначено у ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Разом із цим, судом встановлено, що Постановою Правління Національного Банку України від 31.07.2014 № 456 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 01.08.2014 прийнято рішення № 67 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк Золоті Ворота». Тимчасова адміністрація в АТ «Банк Золоті Ворота» запроваджена строком на три місяці з 04 серпня 2014 року по 04 листопада 2014 року включно. Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 114 від 31.10.2014р. здійснення тимчасової адміністрації продовжено до 04.12.2014р.

Постановою Правління Національного Банку України від 04.12.2014 № 781 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.12.2014 р. № 142 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк Золоті Ворота» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «Банк Золоті Ворота» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_4 строком на 1 рік з 05.12.2014 р. по 04.12.2015 р. включно.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (Далі Закон).

Пунктом 16 ст. 2 цього Закону встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим законом, а відповідно до п.6 ст.2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Тому, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми вказаного Закону є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Наслідки запровадження тимчасової адміністрації регулюються ст.36 вказаного Закону. Відповідно до ч.5 ст.36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюються задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання або неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Частиною 6 ст. 36 Закону передбачено, що обмеження, встановлене п.1 ч.5 цієї статті, не поширюються на зобов'язання банку щодо: виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно п.1 ч.2 ст. 46 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Також, вимогами зазначеного закону, статтями 39,40,49,52 встановлено, що під час тимчасової адміністрації складається план (рішення Фонду, що визначає спосіб, економічне обґрунтування, строки та умови виведення неплатоспроможного банку з ринку) у якому визначаються заходи щодо виведення банку з ринку в один із способів, передбачених частиною 2 ст. 39 зазначеного Закону. Фонд складає реєстр активів і зобов'язань, які підлягають відчуженню. Під час відчуження зобов'язань Фонд має забезпечити неупереджене ставлення до всіх кредиторів неплатоспроможного банку, дотримуючись черговості, передбаченої ст. 52, при цьому зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом, мають найвищий пріоритет і не можуть бути відчужені частково. Під час ліквідації банку уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними. Кошти одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у черговості передбаченій ст. 52. Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги. Після запровадження у банку тимчасової адміністрації та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається в особливому, передбаченому зазначеним спеціальним законом порядку з дотриманням принципу черговості.

Так, відповідно до ч. З ст. 27 Закону Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень (ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Таким чином, у процесі ліквідаційної процедури банку визначається заборгованість кожному кредитору банку та встановлюється черговість погашення вимог кредиторів, що унеможливлює індивідуальне задоволення вимог окремого кредитора позачергово.

Статтею 52 зазначеного Закону встановлено черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів.

Таким чином, з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію наступають певні правові наслідки, у тому числі припиняється нарахування процентів, діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій, закриттям кореспондентських рахунків банку, діючим залишається тільки рахунок, відкритий банку для здійснення ліквідаційної процедури.

Також, частиною 8 ст.91 Закону України «Про банки та банківську діяльність» встановлено, що з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора вимоги про зобов'язання банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Таким чином, у разі наявності вимог до банку, щодо якого застосована ліквідаційна процедура, Закон передбачає певний спосіб захисту прав такого кредитора, який зобов'язаний заявити уповноваженій особі Фонду на ліквідацію банку про свої вимоги до банку, які уповноважена особа у разі їх підтвердження акцептує та відносить до певної черги погашення.

З урахуванням вищенаведеного, судом встановлено, що АТ «Банк Золоті Ворота» знаходиться на стадії ліквідації та здійснюється ліквідаційна процедура, а тому Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним, всі інші закони України можуть застосовуватись до правовідносин з банком лише в тій частині, що не суперечать положенням спеціального закону.

Процедура ліквідації банківської установи, зокрема повернення коштів вкладникам неплатоспроможного банку, здійснюється відповідно до вимог вказаного вище Закону, зокрема, статтями 26, 45, 52.

Так, згідно із ст. 2 Закону під поняттям вкладник розуміється фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Вклад -кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту),банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

З урахуванням положень наведених вище вимог законодавства України позивач виступає вкладником Банку, в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, та кредитором Банку в частині, що перевищує суму відшкодування, гарантовану Фондом.

Так, відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позивач отримав частину коштів за договором банківських вкладів, в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та виплачуються Фондом у встановленому ним порядку, а саме у розмірі 200 000,00 грн. Вказана обставина позивачем не заперечується.

Позивач є кредитором АТ "Банк Золоті Ворота" в частині, що перевищує суму відшкодування гарантовану Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Отже, вимоги вкладників-фізичних осіб, які є кредиторами Банку, про стягнення суми коштів з поточних рахунків, в частині, що перевищує суму виплачену Фондом, задовольняються виключно в межах процедури ліквідації банку та відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 52 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, задоволення вимог кредиторів Банку в індивідуальному порядку, шляхом стягнення з Банку коштів, які містяться на рахунку кредитора Банку вказаним Законом не передбачено, а тому є порушенням порядку черговості передбаченого Законом «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та як наслідок і порушенням прав та інтересів інших кредиторів АТ "Банк Золоті Ворота".

Водночас, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» задовольняються за рахунок коштів, одержаних у результаті ліквідації та реалізації майна банку, у разі подання відповідної заяви кредитором.

На підставі викладеного, враховуючи, що строк договору строкового валютного банківського вкладу (депозиту) №1740ДВ1 від 10.09.2012 року сплинув 12.09.2014 року під час дії тимчасової адміністрації, суд дійшов висновку, що виплати за таким договором здійснюються в порядку, встановленому Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, а тому вимоги в частині стягнення вкладу та процентів з відповідача за вказаним договором задоволенню не підлягають.

Також, враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення суми вкладу на нарахованих процентів за Договором строкового валютного банківського вкладу (депозиту) №180Д/13 від 23.05.2013 року, строк якого сплинув 29.05.2014 року, тобто до впровадження тимчасової адміністрації у АТ «Банк Золоті Ворота», суд вважає, що положення п.1 ч.5 ст.36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не поширюється на вказані спірні правовідносини, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню як законні та обґрунтовані з урахуванням вже сплачених сум Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

На підставі викладеного, ст.ст. 317, 321, 387, 525, 526, 530, 610, 625, 626, 629, 1058, 1060, 1061, 1068, 1074 Цивільного кодексу України, ст.ст.2, 16, 27, 36, 39, 40, 46, 49, 52 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст.. 91 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 61, 79, 88, 208, 213-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1, поданої в інтересах ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота» про стягнення вкладу та процентів за вкладом - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота» на користь ОСОБА_2 вклад та проценти за Договором №180Д/13 від 23.05.2013 року у розмірі 11 856 500 (одинадцять мільйонів вісімсот п'ятдесят шість тисяч п'ятсот) гривень 66 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м.Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий суддя: Д.В. Цвірюк