АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Барановської Л.В., Гаращенка Д.Р.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічне підприємство «Український центр підвищення платіжної дисципліни населення» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 червня 2015р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічне підприємство «Український центр підвищення платіжної дисципліни населення» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановила:

у січні 2015р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача 45 376грн. матеріальної шкоди та 4000грн. моральної шкоди.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що є власником квартири АДРЕСА_1, а відповідач є балансоутримувачем будинку. 17 лютого 2014р. квартиру було затоплено і відповідно до акту, складеного працівниками відповідача 17 лютого 2014р., причиною залиття є протікання труби центрального опалення на технічному поверсі.

Позивач вважала, що оскільки обов'язок утримувати труби центрального опалення у належному технічному стані лежить на відповідачу, він зобов'язаний відшкодувати завдану їй шкоду, яка складає 44 576грн. відповідно до звіту оцінки збитків. Крім того, нею були оплачені послуги спеціаліста у розмірі 800грн.

Обґрунтовуючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, позивач зазначала, що у результаті неправомірних дій відповідача вона пережила негативні емоції та переживання з приводу пошкодження майна, неможливості нормально ним користуватися, був порушений звичний спосіб життя.

Рішенням суду від 11 червня 2015р. позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічне підприємство «Український центр підвищення платіжної дисципліни населення» на користь ОСОБА_1 44 576грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 500грн. у відшкодування моральної шкоди, 493,76грн. судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на неповне встановлення судом обставин справи, неврахування

№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/10441/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Маліновська В.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
тієї обставини, що відповідач не є балансоутримувачем будинку, тому не може нести

відповідальність за шкоду, завдану позивачу. Також апелянт посилається на неправильний

- 2 -

розподіл судових витрат.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення позивача, яка просила залишити рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що позивач разом із чоловіком ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_1 у рівних частинах.

17 лютого 2014р. сталося залиття квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до звіту оцінки збитків, завданих власнику квартири внаслідок залиття, складеного 17 березня 2014р. «Центром експертної оцінки майна» ФОП «ОСОБА_7», вартість майнової шкоди, завданої позивачу у результаті залиття квартири, становить 44 576грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не були надані докази у підтвердження його тверджень, що він не є належним відповідачем за даним позовом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він відповідає обставинам справи, наданим доказам та ґрунтується на нормах матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 зазначеної норми визначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, позивач зобов'язаний надати суду докази у підтвердження завданої йому шкоди, а відповідач повинен довести, що дана шкода була завдана не з його вини.

Згідно акту, складеного членами комісії та затвердженого генеральним директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічне підприємство «Український центр підвищення платіжної дисципліни населення» Щербиною О.А. від 17 лютого 2014р., залиття квартири відбулося з технічного поверху внаслідок протікання труби центрального опалення. Також у акті зазначено, що водою пошкоджені дві кімнати квартири та коридор.

Крім того, позивачем наданий звіт оцінки збитків, завданих залиттям, у якому визначений розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу залиттям квартири.

За таких обставин, позивачем надані суду першої інстанції докази, які підтверджують завдання позивачу матеріальної шкоди, а також розмір завданої шкоди.

Доводи апеляційної скарги не містять обґрунтування неправильності визначення розміру завданої позивачу матеріальної шкоди, тому колегія суддів вважає, що зазначена вище сума відповідачем не оспорюється.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 1166 ЦК України саме відповідач повинен був довести суду, що шкода позивачу була завдана не з його вини.

Проте, у порушення вказаної норми матеріального права та положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України відповідачем таких доказів суду першої інстанції надано не було, а відповідач обмежився наданням документів про передачу будинку АДРЕСА_1 на баланс комунального підприємства «Керуюча дирекція Шевченківського району», яке було перейменоване у комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва».

Разом з тим, під час розгляду справи судом першої інстанції представник відповідача не заперечував, що відповідач уклав з балансоутримувачем КП «Керуюча дирекція Шевченківського району» договір про надання окремих видів послуг.

- 3 -

На вимогу апеляційного суду представником апелянта суду був наданий договір № 576 на утримання житлових будинків, споруд, об'єктів благоустрою і прибудинкових територій, який був укладений 27 грудня 2013р. між комунальним підприємством «Керуюча дирекція Шевченківського району» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-технічне підприємство «Український центр підвищення платіжної дисципліни населення», відповідно до якого балансоутримувач передав, а виконавець прийняв функції надання послуги з утримання житлових будинків, споруд, об'єктів благоустрою і прибудинкових територій для забезпечення надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 1.2. договору його мета - забезпечення кваліфікованого, якісного, гарантованого обслуговування житлового фонду, його інженерно-технічного обладнання, дотримання санітарного стану прибудинкових територій для створення мешканцям будинків належних умов проживання.

Згідно з додатком № 1 до договору, відповідачу був переданий житловий фонду будинку АДРЕСА_1.

Пунктом 3.2.2. умов договору виконавець зобов'язався забезпечити надання послуги відповідно до технічного завдання та розпорядження Київської міської державної адміністрації від 29 грудня 2010р. № 1221 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та їх структури».

Згідно з пунктами 4, 11 та 12 технічного завдання, яке викладено у додатку № 2 до договору № 576 від 27 грудня 2013р. та підписано сторонами, виконавець зобов'язався забезпечити безпечну експлуатацію житлових будівель, спору та інженерних комунікацій; здійснювати контроль за станом зовнішніх інженерних мереж (теплові, електричні, водопровідні, дренажні та каналізаційні), що знаходяться на балансі замовника; здійснювати технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем електропостачання, тепло-, водопостачання, водовідведення, зливної каналізації. Ведення відповідної технічної документації на інженерне обладнання та системи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору;

У статті 21 даного закону перераховані обов'язки виконавця, зокрема, здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством; своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що саме відповідач, як виконавець житлово-комунальних послуг, повинен нести відповідальність за шкоду завдану позивачу у результаті протікання труби центрального опалення, яка розміщена на технічному поверсі будинку.

Доводи апелянта про те, що він не є балансоутримувачем будинку, не є підставою для звільнення його від відповідальності за завдану позивачу шкоду, так як відповідно до укладеного з балансоутримувачем договору саме відповідач повинен був здійснювати контроль за внутрішньо будинковими мережами, у тому числі і трубами опалення на технічному поверсі будинку.

Крім того, відповідачем суду не було надано доказів, що після залиття квартири позивача ним про даний випадок було повідомлено балансоутримувача, який би здійснював ремонт пошкодженої труби.

- 4 -

Також колегія суддів враховує, що відповідно до пункту 3.2.4. договору № 576 від 27 грудня 2013р., враховуючи протокол розбіжностей, виконавець зобов'язався за наявності вини відшкодувати збитки, завдані майну, житловому приміщенню, та шкоду, заподіяну життю чи здоров'ю мешканців будинків у випадку надання неякісних послуг, у розмірі й порядку згідно з чинним законодавством України. Відповідачем під час розгляду справи судом першої інстанції не було надано доказів, що залиття квартири позивача відбулося не з його вини і не зв'язку із неналежним здійсненням контролю за трубами опалення на технічному поверсі будинку.

Твердження апелянта про те, що судом безпідставно до участі у справі не було залучено балансоутримувача, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки таке клопотання не було заявлено сторонами під час розгляду справи судом, а крім того, апелянтом не наведено, які саме права та інтереси балансоутримувача зачіпаються даним позовом.

Доводи апелянта про неправильний розподіл судом судових витрат, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позивачем при подачі позовної заяви був оплачений судовий збір у сумі 493грн. 76коп., судом першої інстанції були задоволені позовні вимоги майнового характеру у сумі 44 576грн., судовий збір за які становить 445грн. 76коп., та вимоги про стягнення моральної шкоди, судовий збір за які становить 243грн. 60коп., тому загальний розмір судового збору становить 689грн. 36коп., а відтак, апелянт не має законних підстав стверджувати, що з нього стягнуто судовий збір у більшому розмірі, ніж передбачено законом.

Судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення спору, тому колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не має.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічне підприємство «Український центр підвищення платіжної дисципліни населення» відхилити, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 червня 2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: