Справа № 617/2032/14-ц
Провадження № 2/617/52/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року Вовчанський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Глоби М.М.,

при секретарі Борщ Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Вовчанську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності, третя особа - Вовчанська державна нотаріальна контора Харківської області,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що на праві приватної власності їй належить 5/6 будинку № 11 по вул. Верхня в м. Вовчанську Харківської області, 1/6 частина належить її сестрі ОСОБА_3, яка померла 20 квітня 2008 року. Спадкоємцем, після смерті останньої є ОСОБА_2 15 лютого 2002 року ОСОБА_1 домовилася із сестрою, про те, що вона продасть їй 1/6 частину будинку з правом користування прилеглою земельною ділянкою, але нотаріально цей договір не був посвідчений, через ухилення ОСОБА_3 Просила визнати дійсним договір купівлі продажу від 15 лютого 2002 року, визнати право власності на 1/6 частину будинку № 11 по вул. Верхня в м. Вовчанську Харківської області та право користування прилеглою земельною ділянкою.

В судовому засіданні представник позивач заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Зазначив, що ОСОБА_1 з восени по осінь постійно мешкає у будинку № 11 по вул. Верхня в м. Вовчанську Харківської області та користується земельною ділянкою.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, зазначивши, що ОСОБА_3 ніякого договору купівлі-продажу частини житлового будинку № 11 по вул. Верхня у м. Вовчанську не укладала та відповідно не ухилялась від його нотаріального посвідчення. ОСОБА_2 користується спірними будинком та земельною ділянкою. На теперішній час ОСОБА_2 звернулась із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3, однак до теперішнього часу відповідного свідоцтва не отримала.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, сповіщався судом про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Як вбачається із фотокопії договору купівлі-продажу від 15 лютого 2002 року, ОСОБА_3 продала ОСОБА_1 1/6 частину будинку № 11 по вул. Верхня в м. Вовчанськ Харківської області. Правочин нотаріально не посвідчений (а.с. 4а).

ОСОБА_3 померла 20 квітня 2008 року в м. Вовчанську Харківської області, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 175245, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вовчанського районного управління юстиція Харківської області 22 квітня 2008 року (а.с. 65).

14 жовтня 2008 року ОСОБА_2 звернулась до Вовчанської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3

Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України.

Відповідно до закріпленого в ст. 58 Конституції України принципу дії законів у часі, до спірних правовідносин підлягає застосуванню законодавство, яке діяло на час їх виникнення.

Враховуючи час виникнення спірних правовідносин, суд застосовує до них положення саме Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно з вимогами ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

Як роз'яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року № 3 Про судову практику в справах про визнання угод недійсними, яка застосовується до спірних правовідносин, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб.

Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, статтями 105, 114 ЦК УРСР).

Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.

Однією з умов визнання судом правочину дійсним за ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР є ухилення сторони від його нотаріального посвідчення.

Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б вказували на наявність факту ухилення ОСОБА_3 від нотаріального посвідчення.

Окрім цього, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що право власності на 1/6 частини будинку № 11 по вул. Верхня в м. Вовчанську Харківської області зареєстроване саме за ОСОБА_3 Клопотання про витребування вказаних доказів, представник позивача не заявляв.

Допитана під час судового розгляду в якості свідка ОСОБА_4 зазначила, що зі слів сусідів, ОСОБА_1 мешкає у домоволодінні № 11 по вул. Верхній у м. Вовчанську з весни по осінь.

За таких обставин, на думку суду, підстави для визнання договору купівлі-продажу дійсним відсутні.

Одночасно, не підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку та права користування частиною земельної ділянки, оскільки дані вимоги є необґрунтованими.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позивач не довів свої вимоги в суді, оскільки не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт ухилення від нотаріального посвідчення, а тому позовні вимоги необхідно залишити без задоволення.

Судові витрати визначаються судом у відповідності зі ст. 88 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. ст. ст. 1, 3, 4, 88, 107, 109, 154, 207, 213, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності, третя особа - Вовчанська державна нотаріальна контора Харківської області залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Вовчанський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти діб з дня проголошення рішення суду.

Суддя