Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Малько О.С., Гордійчук С.О., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Острозького районного суду Рівненської області від 28 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Острозької міської ради Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 про скасування рішення Острозької міської ради №59 від 11 лютого 1997 року про передачу земельної ділянки у приватну власність.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Острозького районного суду від 28 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково: скасовано рішення Острозької міської ради № 59 від 11 лютого 1997 року про передачу земельної ділянки площею 600 м у приватну власність ОСОБА_3

В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі на це рішення ОСОБА_1 вказує на його незаконність та необґрунтованість.

Земельна ділянка площею 0,06 га по вул. Тучемського,15 в м.Острозі була передана Острозькою міською радою у приватну власність для будівництва та обслуговування приватного житлового будинку та господарських споруд її чоловікові ОСОБА_3 у відповідності до Декрету Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок".

Відповідно до п.3 цього Декрету право приватної власності громадян на такі земельні ділянки посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Зазначає, що особа ставала власником земельної ділянки навіть до видачі державного акта на право приватної власності на землю.

Її чоловік помер 27 вересня 2004 року і після його смерті відкрилась спадщина, зокрема, і на спірну земельну ділянку, яку вона прийняла в розумінні ст.1268 Цивільного кодексу України (постійно проживала разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини).

Жодних правових підстав для позбавлення її права власності немає.

Відповідач, приймаючи рішення № 59 від 11 лютого 1997 року, вимог законодавства не порушив, рішення прийнято в межах його компетенції та у повній відповідності до діючого на той час законодавства.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, котрим в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Острозької міської ради про скасування рішення відмовити за їх безпідставністю.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує, що 11 жовтня 2012 року державним виконавцем був складений акт про передачу йому майна в рахунок погашення боргу, а 18 жовтня 2012 року було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями в м. Острог, вул. Тучемського, 15.

08 вересня 2014 року він звернувся із заявою в Острозьку міську раду щодо надання дозволу на приватизацію земельної ділянки у зв'язку з набуттям права власності на житловий будинок з надвірними будівлями.

25 вересня 2014 року отримав відповідь Острозької міської ради про те, що згідно рішення Острозької міської ради №59 від 11 лютого 1997 року вказана земельна ділянка передана у приватну власність ОСОБА_3 та рекомендовано звернутися в суд щодо відміни зазначеного рішення міської ради.

За вказаних обставин у нього виникає право власності на земельну ділянку як нового власника будинку, однак не має можливості його узаконити без скасування рішення міської ради.

Після прийняття органом державної влади або місцевого самоврядування рішення про надання земельної ділянки у власність або в користування, затвердження результатів аукціону, укладення відповідної цивільно-правової угоди, набуття права власності на житловий будинок, будівлю, споруду особа має право на одержання земельної ділянки у власність або в користування і право вимагати оформлення документів, що посвідчують право власності або право користування земельною ділянкою.

Відповідно до ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень.

Із покликанням на положення ст.ст.25, 50 Закону України "Про землеустрій", ст.ст.116, 118, 140-149 Земельного кодексу України просить постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги ОСОБА_1 і залишити рішення Острозького районного суду від 28 жовтня 2015 року без змін.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги про скасування рішення Острозької міської ради №59 від 11 лютого 1997 року про передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_3М, який помер в 2004 році, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні не навів мотивів та норм закону, на підставі яких він дійшов до такого висновку при вирішенні справи.

Між тим, підстав для скасування ухваленого в 1997 році рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі фізичній особі у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування приватного житлового будинку та господарських споруд у суду не було.

Із матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що позовні вимоги заявлено щодо скасування рішення Острозької міської ради №59 від 11 лютого 1997 року, яким на підставі ст.ст. 10,19,56,67,57 Земельного кодексу України та Декрету Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" було передано у приватну власність для будівництва та обслуговування приватного житлового будинку та господарських споруд земельну ділянку " гр. ОСОБА_3 вул. Тучемського,15, площа ділянки 600,0"(а.с79).

На обґрунтування позову ОСОБА_2 покликався на ст.ст.120 та 153 Земельного кодексу, вказуючи, що з листопада 2012 року він став власником житлового будинку з надвірними будівлями, який розміщений на спірній земельній ділянці, а тому до нього перейшло і право власності на цю земельну ділянку.

Суд, вказавши у рішенні, що Земельним кодексом України не передбачено такої підстави припинення права власності на земельну ділянку як скасування рішення органу виконавчої влади,ухвалює рішення про скасування такого рішення з покликанням на норми чинного Земельного кодексу , яких на час прийняття рішення Острозькою міською радою в лютому 1997 року, не було.

Відповідно до Перехідних положень чинного з 01 січня 2001 року Земельного кодексу, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (15-92), є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

ОСОБА_3 за життя державний акт на спірну земельну ділянку не отримав, а його дружина, у якої на виконання рішення суду було вилучено житловий будинок, розташований на цій земельній ділянці і передано позивачу, також як спадкоємець після смерті чоловіка державний акт не отримувала.

Судом невірно визначено характер спірних правовідносин та склад сторін у даному спорі, який фактично виник між попереднім та нинішнім власниками житлового будинку, розташованого на спірній земельній ділянці.

Відповідно до статті 3 ЦПК України, статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права лише у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а в даному випадку ОСОБА_2 не доведено порушення його прав ухваленим 11 лютого 1997 року рішення Острозької міської ради № 59 про передачу земельної ділянки площею 600 м у приватну власність ОСОБА_3, який помер в 2004 році.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 323-325 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Острозького районного суду від 28 жовтня 2015 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Острозької міської ради Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 , про скасування рішення Острозької міської ради №59 від 11 лютого 1997 року про передачу земельної ділянки у приватну власність відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 267 гривень 96 коп. (двісті шістдесят сім гривень і дев'яносто шість копійок) судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: Малько О.С. Гордійчук С.О. Шимків С.С.