АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7030/15 Справа № 175/5802/13 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

22 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

22 липня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Демченко Е.Л., Волошина М.П.

при секретарі Прудченко В.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2013 року про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави, -

ВСТАНОВИЛА:

Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області 06 грудня 2013 року постановлено ухвалу, згідно якої суд задовольнив заяву позивача, шляхом накладення арешту та вилучення разом з передачею на зберігання ТОВ «Вердикт Фінанс» предмет застави, а саме: - автомобіль: Тип ТЗ: легковий універсал; Марка: Hyundai; Модель: Tucson; Рік випуску: 2007; Номер кузова: Y6LJN81BP7L008141; Держ.реєстр.номер: AA7177ЕС, комплект ключів від цього автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що належить на праві власності ОСОБА_3.

З цією ухвалою не погодилася ОСОБА_2 і звернулася до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 листопада 2013 року ТОВ «Вердикт Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави /а.с.3-8/.

Одночасно з позовною заявою ТОВ «Вердикт Фінанс» звернулося до суду с заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту та вилучити у боржника і передачею на зберігання позивачу предмету застави /а.с.9-10/.

06 грудня 2013 року суддею Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області було постановлено ухвалу про задоволення зазначеної заяви позивача та забезпечено позов, шляхом накладення арешту, вилучення та передання на зберігання ТОВ «Вердикт Фінанс» автомобіль: Тип ТЗ: легковий універсал; Марка: Hyundai; Модель: Tucson; Рік випуску: 2007; Номер кузова: Y6LJN81BP7L008141; Держ.реєстр.номер: AA7177ЕС, комплект ключів від цього автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що належить на праві власності ОСОБА_3 /а.с.74/.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як розяснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заява позивача про забезпечення позову є обґрунтованою та обраний останнім вид забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами та відповідає діючому законодавству. Також позивачем надано суду достатні докази, які дають підстави вважати, що внаслідок дій відповідача може бути утруднене виконання рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Вердикт Фінанс» звернулося до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, а саме на автомобіль: Тип ТЗ: легковий універсал; Марка: Hyundai; Модель: Tucson; Рік випуску: 2007; Номер кузова: Y6LJN81BP7L008141; Держ.реєстр.номер: AA7177ЕС, що належить на праві власності відповідачу в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0. Разом з позовною заявою ТОВ «Вердикт Фінанс» звернулося з заявою про забезпечення позову, яку суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області ухвалою від 06 грудня 2013 року задовольнив в повному обсязі та наклав арешт на вказаний автомобіль та зобовязав його вилучити та передати на зберігання позивачу разом з комплектом ключів від нього та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Однак, з таким висновком колегія суддів погодитись не може, оскільки задовольняючи обраний позивачем вид забезпечення позову судом першої інстанції фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що суперечить розясненням Верховного Суду України, викладених в постанові Пленуму від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» та встановленим нормам ЦПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а ухвала підлягає скасуванню, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Керуючись ст.ст. 151-153, 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2013 року скасувати.

В задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П.

ОСОБА_5