Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/3786/15 Головуючий у 1-й інстанції: Рибалко Н.І.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Савченко О.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

ОСОБА_1,

При секретарі: Евальд Д.Д..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на ? частку квартири, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, визначення часток у спільному майні подружжя, стягнення грошової компенсації, за позовом третьої особи із самостійними позовними вимоги на предмет спору ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третьої особи - ОСОБА_2 про визнання права власності на гараж,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста ОСОБА_5 від 28 квітня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що сторони з 16 липня 1993 року перебували у шлюбі, в період якого за спільні кошти у грудні 2001 року купили двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка зареєстрована на імя відповідача. Посилаючись на те, що шлюбні стосунки припинені і між сторонами виник спір з приводу розподілу спільно набутого майна, просив на підставі ст.ст.69,70,71 СК України і ст.372 ЦК України поділити вказану квартиру і визнати за ним право власності на ? частку.

Заперечуючи проти позову, у грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом, який в ході розгляду справи доповнювала і уточнювала. Зазначала, що у 2010-2011 році за спільні кошти сторони придбали автомобіль «Мерседес Е-230», ринковою вартістю 115 140 грн. і капітальний гараж № 193 в гаражному кооперативі «Перемога», розташованому по вулиці Сєдова,18, в місті Запоріжжі ринковою вартістю 34 588 грн., які зареєстровані на імя відповідача. Посилаючись на те, що позивач без її згоди і відома розпорядився вказаним майном, просила, остаточно уточнивши позовні вимоги, визнати автомобіль марки Мерседес Е-230, 1998 року випуску, р/н НОМЕР_1 і пайовий внесок членства у гаражному товаристві Перемога, гараж № 193 в гаражному товаристві «Перемога», спільною сумісною власністю, визначити за нею ? частку у спільному сумісному майні подружжя, стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію вартості ? частки вказаного майна в загальній сумі 74 864 гри.

У лютому 2015 року ОСОБА_4 третя особа із самостійними позовними вимогами звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на гараж №193 в гаражному товаристві «Перемога». Зазначала, що вказаний металевий гараж належав її чоловікові ОСОБА_6, який був членом гаражного кооперативу. За тиждень до своєї смерті у грудні 2013 року ОСОБА_6 подав заяву голові гаражного кооперативу про переоформлення особистого рахунку зі сплати комунальних послуг, членських внесків на ОСОБА_2 Проте у вересні 2014 року вона як єдина спадкоємиця після смерті свого чоловіка вступила в члени гаражного кооперативу і з цього часу користується вказаним майном. Посилаючись на те, що договір купівлі-продажу між її чоловіком і ОСОБА_2 у передбаченому законом порядку не укладався, останній ніколи не був власником спірного гаража, а тільки тимчасово користувався ним, просила на підставі ст.ст.392, 1218 ЦК України визнати за нею право власності на гараж № 193 в гаражному товаристві „Перемога", розташованого за адресою: ОСОБА_5, вул. Сєдова,б.18.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частку квартири АДРЕСА_2.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 32 000 грн. грошової компенсації вартості ? частки автомобіля Мереседес Е-230, 1998 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі про зміну судового рішення і стягнення з ОСОБА_2 74 874 грн. ОСОБА_3 зазначає, що суд безпідставно відмовив їй у стягненні 17 294 грн. грошової компенсації ринкової вартості ? частки гаражу і неправильно визначив розмір грошової компенсації за проданий автомобіль. Апелянт вважає, що при визначенні суми стягнення суд мав керуватися ринковою вартістю автомобіля, а не сумою коштів, виручених ОСОБА_2 від його продажу.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 без згоди ОСОБА_7 розпорядився спільним майном подружжя автомобілем Мерседес, 1998 року випуску, продавши його у вересні 2014 року за 64 000 грн., а тому на користь останньої підлягає стягненню ? частка виручених від продажу коштів.

При визначенні розміру грошової компенсації суд першої інстанції обгрунтовано виходив із довідки-рахунку ВІА «0546090 від 18 вересня 2014 року, згідно якої продаж автомобіля здійснено за 64 000 грн. (том1:а.с.104).

Доводи апеляційної скарги про те, що продаж позивачем вчинено на вкрай невигідних умовах за заниженою оцінкою, а тому при визначенні грошової компенсації суд мав взяти до уваги довідку ТОВ «Земля плюс 2006» від 17.10.2014 року, згідно якої ринкова вартість аналогічного автомобіля становить 115 140 грн. (том1:а.с.138), являються неспроможними.

Із довідки ТОВ «Фабрика стилю» від 26 грудня 2014 року №12/26-1 вбачається, що ОСОБА_2 придбав спірний автомобіль 14 травня 2012 року по залишковій балансовій вартості 6 858, 78 грн. (том1: а.с.97).

Доказів на підтвердження внесення подружжям спільних коштів на покращення автомобіля, здійснення капітального ремонту, заміни вузлів і агрегатів, внаслідок чого значно збільшилася вартість автомобіля і на час відчуження становила понад 110 000 грн., матеріали справи не містять.

В порядку, передбаченому законом, договір купівлі-продажу спірного автомобіля ОСОБА_3 не оспорений, належних і допустимих доказів на підтвердження доводів про те, що насправді автомобіль був придбаний у 2012 році і проданий у 2014 році за іншу ціну, ніж зазначено у довідці-рахунку, остання суду не надала.

Довідка ТОВ «Земля-плюс» обгрунтовано не прийнята судом першої інстанції до уваги, оскільки, як правильно зазначив суд першої інстанції у своєму рішенні, вона не відображає реальну вартість автомобіля та оцінка його визначена без його огляду та без урахування технічного стану автомобіля.

Наданий апелянтом в засідання апеляційного суду висновок консультативно-автоекспертного бюро від 22 липня 2015 року про ринкову вартість аналогічного автомобіля (116 301 грн.) суд апеляційної інстанції також не приймає до уваги, оскільки така ціна визначалася оцінювачем без огляду спірного автомобіля. Крім того, вказаний доказ не був предметом дослідження у суді першої інстанції. Відповідно до ч.2 ст.303 ЦПК України апеляційний суд досліджує тільки ті докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду було зумовлено поважними причинами. Жодна із зазначених у ч.2 ст.303 ЦПК України підстав для дослідження нових доказів судом апеляційної інстанції апелянтом не наведена, а тому вказаний висновок не підлягає дослідженню при перегляді оскаржуваного рішення.

Зважаючи на те, що спірний автомобіль був придбаний подружжям у травні 2012 році за 6 858 грн., проданий у вересні 2014 року за 64 000 грн., апелянт не оспорила правочин як такий, що вчинений другим подружжям без її згоди на вкрай невигідних умовах, суд першої інстанції обгрунтовано стягнув грошову компенсацію у розмірі ? частки виручених від продажу коштів.

Судом першої інстанції обгрунтовано залишені без задоволення і вимоги про визнання за ОСОБА_3 права власності на ? частку пайових внесків, зроблених ОСОБА_2 у гаражне товариство «Перемога» і про стягнення 17 294 грн. вартості ? частки гаражу, яким останній розпорядився до розірвання шлюбу.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, спірний гараж розташований на території гаражного товариства «Перемога» інвалідів війни та праці, учасників Великої Вітчизняної війни. Вказане товариство відповідно до п.1.1 Статуту являється громадським обєднанням.

За змістом статті 3 Закону України «Про об'єднання громадян» громадською організацією є об'єднання громадян для задоволення та захисту своїх законних соціальних, економічних, творчих, вікових, національно-культурних, спортивних та інших спільних інтересів.

Згідно із статтею 13 вищевказаного Закону об'єднання громадян діє на основі статуту або положення (далі статутний документ), який повинен містити: назву об'єднання громадян (повну, а також скорочену відповідно до частини третьої статті 12-1 цього Закону), його статус та юридичну адресу; мету та завдання об'єднання громадян; умови і порядок прийому в члени об'єднання громадян, вибуття з нього; права і обов'язки членів (учасників) об'єднання; порядок утворення і діяльності статутних органів об'єднання, місцевих осередків та їх повноваження; джерела надходження і порядок використання коштів та іншого майна об'єднання, порядок звітності, контролю, здійснення господарської та іншої комерційної діяльності, необхідної для виконання статутних завдань; порядок внесення змін і доповнень до статутного документа об'єднання; порядок припинення діяльності об'єднання і вирішення майнових питань, пов'язаних з його ліквідацією.

Одночасно статтею 21 цього Закону встановлено, що об'єднання громадян може мати у власності кошти та інше майно, необхідне для здійснення його статутної діяльності.

Об'єднання громадян набуває право власності на кошти та інше майно, передане йому засновниками, членами (учасниками) або державою, набуте від вступних та членських внесків, пожертвуване громадянами, підприємствами, установами та організаціями, а також на майно, придбане за рахунок власних коштів, чи на інших підставах, не заборонених законом.

Відповідно до статуту гаражного товариства «Перемога», затвердженого зборами членів товариства 09 січня 1999 року і зареєстрованого розпорядженням Орджонікідзевської районної адміністрації м.Запоріжжя № 997 від 19.04.1999р., правовою основою для створення громадського обэднання є Закон України "Про об'єднання громадян" та рішення Запорізької міської ради народних депутатів №365/13 від 26.11.2987 р."Про відведення земельної ділянки в районі вулиці Седова, 18 для будівництва гаражів" (п.1.1 Статуту: том2, а.с.110).

Всі питання діяльності товариства, а також прийом членів товариства на зміну тих, що вибули, вирішує тільки правління товариства з подальшим затвердженням на загальних зборах товариства (п.1.4 Статуту).

Кошти гаражного товариства складаються з початкових вступних внесків, помісячних (поквартальних) за гаражі, інших надходжень.

Членом гаражного товариства може бути громадянин України, якому минуло 18 років, який постійно проживає у м.Запоріжжі і має автотранспорт на праві власності. Член гаражного товариства має право користуватися наданою йому земельною ділянкою під гараж в період всього існування товариства, зобовязаний своєчасно сплачувати членські внески за гараж, за землю, за витрачену електроенергію. Особі, виключений із гаражного товариства , яка відмовилася переоформити або продати свій гараж в місячний термін, повертається балансова вартість гаражу після отримання внеску такої ж вартості від знову прийнятого члена товариства протягом шести місяців. Вступні внески минулих років не повертаються (п.1.2, 4.1, 4.2, 4.4 Статуту).

Органами керування гаражного товариства є загальні збори або збори уповноважених представників, поміж зборами правління. Загальні збори (збори уповноважених представників) є вищим органом, який затверджує рішення правління про прийом до членів гаражного товариства і виключення з членів товариства. На правління товариства покладено обовязок розгляду заяв про виключення з гаражного товариства з причин продажу або переоформлення гаражів та прийому замість тих, що вибули з цих причин, нових членів з послідуючим затвердженням цих рішень на загальних зборах (п.5.1,5.6, 5.12 Статуту)

Даних про склад майна гаражного товариства і його членів статутні документи товариства не містять.

Розташовані на території гаражного товариства гаражі не мають правоустановчих документів, щодо них не здійснено інвентаризації і не виготовлені технічні паспорти.

Системний аналіз основних положень Статуту ГТ «Перемога», який не приведений у відповідність з діючим цивільним, земельним законодавством України свідчить про те, що за своєю організаційно-правовою формою товариство являється громадською організацією, особа набуває статусу члена товариства і права користування розташованим на території товариства гаражем після внесення вступного внеску, прийому її у члени товариства у відповідності з п.п.1.4, 5.12 Статуту на підставі рішення правління, яке підлягає обовязковому затвердженню загальними зборами.

Як встановлено судом, спірний гараж являється металевою конструкцією, без фундаменту. Належних і допустимих доказів на підтвердження набуття ОСОБА_2 вказаної споруди у власність матеріали справи не містять.

Із зібраних у справі доказів вбачається, що в порядку, встановленому Статутом ГТ «Перемога» ОСОБА_2 у члени гаражного товариства не приймався, вступний внесок він не вносив, рішення правління від 31 березня 2014 року про прийом його у члени товариства (том2:а.с.32) у відповідності до п.п.1,4, 5.12 Статуту загальними зборами членів товариства не затверджувалося, спірний гараж не являється капітальною спорудою, не належав ОСОБА_2 на праві власності, а тому передбачених законом підстав для стягнення з ОСОБА_2 ? частки ринкової вартості капітального гаражу суд першої інстанції не мав.

Рішення правління про прийом у грудні 2014 року у члени товариства третьої особи із самостійними позовними вимогами ОСОБА_4 у звязку із вибуттям із членів товариства ОСОБА_2В.(том 2: а.с.31) без наступного затвердження загальними зборами також не є підставою для стягнення з останнього ? частки ринкової вартості капітального гаражу.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи являються безпідставними. В оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і матеріалам справи, підстав для його скасування судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст.307,308,313,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2015 року по цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: