Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Іваненко Ю.Г., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 05 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 16 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання укладеними договорів купівлі-продажу автомобілів та визнання права власності на автомобілі,

в с т а н о в и в:

Рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 05 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 16 червня 2015 року, позов залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять скасувати оскаржувані судові рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Крім того, особи, які подають касаційну скаргу, просять поновити строк на касаційне оскарження рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 05 березня 2015 року та ухвали апеляційного суду Київської області від 16 червня 2015 року з посиланням на поважність його пропуску.

У разі пропущення строку, встановленого ч. 1 ст. 325 ЦПК України, з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк (ч. 2 ст. 325 ЦПК України).

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущений особами, які подають касаційну скаргу, з поважних причин, суд вважає за можливе поновити його.

Разом з тим, відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що позивачі не набули права власності на спірні автомобілі в установленому законом порядку, а видані довіреності на ім'я позивачів не дають підстав на виникнення права власності на спірні транспортні засоби.

Суди попередніх інстанцій також вірно зазначили, що транспортний засіб є спеціальним об'єктом права власності, якій підлягає державній реєстрації, тому між позивачами та відповідачем мали бути укладені договору у письмовій формі.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Обставини, на які посилаються особи, які подали скаргу, не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 строк на касаційне оскарження рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 05 березня 2015 року та ухвали апеляційного суду Київської області від 16 червня 2015 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 05 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 16 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання укладеними договорів купівлі-продажу автомобілів та визнання права власності на автомобілі відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути особам, які подали касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ Ю.Г. Іваненко