АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Поливач Л.Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Вербової І.М.

при секретарі Бугай О.О.

за участю осіб: представника відповідача Новікова І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_4 про відшкодування витрат в порядку регресу;

за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 23 липня 2015 року

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 23.07.2015 року позов Моторного (транспортного) страхового бюро України задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України - 4034 грн. 52 коп. страхового відшкодування та 243 грн. 60 коп. судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові в повному обсязі. Посилається на невідповідність висновку суду дійсним обставинам справи,порушення норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт зазначає, що при визначенні розміру матеріальної шкоди, заподіяної власнику пошкодженням автомобіля «HYUNDAI»XG д.н.з. НОМЕР_1 оцінювачем безпідставно враховані пошкодження автомобіля, які були заподіяні даному автомобілю до ДТП, яка сталась 20.09.2011 року, тобто не з її вини.

Одним з доказів, які мають обґрунтовувати розмір збитків завданих автомобілю «HYUNDAI» XG за визначенням суду є Звіт від 01 жовтня 2011р. та Протокол від 30 вересня 2010р. (тобто протокол складений за рік до ДТП) огляду транспортного засобу №1 до акту № 330. Доказів щодо того яке наданий протокол до акту № 330 має відношення до звіту № 330, яким встановлюється розмір пошкодження автомобіля «HYUNDAI» судом не проаналізовано.

Вважає, що Протокол, складений експертом ОСОБА_5 від 30.09.2010р., не можна використовувати в якості доказу, оскільки він не засвідчує подій після 20 вересня 2011р., а отже є неналежним доказом. Одночасно з вказаним протоколом огляду неможна визнавати доказом по справі і Звіт того ж експерта ОСОБА_5, оскільки звіт ґрунтується на Протоколі огляду, а отже є неналежним доказом, оскільки відсутній причинно-наслідковий зв'язок між оцінкою пошкоджень та встановленням переліку і обсягу таких пошкоджень.

Крім того, суд не надав належної оцінки доказу по справі «ВІДОМОСТІ №8882886 з АППС ДТП від 13.02.2012р.», який був наданий позивачем. Даний доказ встановлює що автомобілем «HYUNDAI»XG номерний знак НОМЕР_1 № кузова НОМЕР_3 отримав пошкодження задньої лівої частини автомобіля, що вступає в протиріччя з обставинами ДТП, встановленими іншим доказом, а саме Довідкою ІДПС ВДАІ Шевченківського РУ від 27.01.2012р.. Даний доказ взагалі судом першої інстанції не брався до уваги, судом не було зазначено чи є він належним, допустимим доказом і які саме обставини він встановлює.

Таким чином, на думку апелянта, судом було допущено порушення приписів ст.212 ЦПК України які встановлюють що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а отже оскаржуване рішення ухвалене за допущенням судом першої інстанції порушень норми процесуального права, які призвели до ухвалення неправильного рішення по справі.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача Новіков І.І. підтримав подану апеляційну скаргу в повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в ній. Представник позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України, відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать відповідні розписки. Причини неявки в судове засідання свого представника позивач суду не повідомив. За таких обставин, колегія суддів розцінила їх як неповажні та дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача, у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України. Крім того, колегія суддів вважала, що неявки відповідачки на чинить суду перешкод у розгляді справи по суті та вважала за можливе розглянути справу за відсутності відповідачки.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи 20.09.2011р. з вини ОСОБА_6, яка керувала автомобілем «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був технічно пошкоджений належний ОСОБА_7 автомобіль «HYUNDAI» XG д.н.з. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_8 Вина ОСОБА_4 в порушенні ПДР України підтверджується постановою про притягнення її до адміністративної відповідальності та накладення на неї адміністративного стягненню за скоєння правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Таким чином, саме ОСОБА_4 винна в пошкодженні автомобіля «HYUNDAI»XG і зазначену обставину вона не оспорює. ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності не притягувався.

Як вбачається зі звіту та протоколу огляду (а.с.16-17,18), матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «HYUNDAI»XG д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження, складає 4841,54 грн.

Так дійсно, в протоколі огляду транспортного засобу зазначена дата «30 сентября 2010 г.» (а.с.18), але не важко зрозуміти, що в даті складання даного протоколу допущена проста помилка, оскільки протокол викладений на бланку, в якому на момент його складання вже було зазначено наступне «__ ______ 2010 г.», тобто ОСОБА_9 під час оформлення даного протоколу просто не виправив на бланку протоколу рік його складання.

Відповідно до змісту цього протоколу (а.с.18 зворот) вбачається, що автомобілю «HYUNDAI»XG пошкоджено бампер передній, фара ліва, крило ліве переднє, тобто пошкодження, факт заподіяння яких не заперечує сама відповідач. Зазначене дає підставу суду вважати, що протокол огляду транспортного засобу складений саме 30.09.2011 року і оглядався спеціалістом пошкоджений автомобіль «HYUNDAI» XGсаме 30.09.2011 року

Крім того, в даному протоколі ОСОБА_9 зазначає про те, що на час огляду автомобіль «HYUNDAI»XG вже мав пошкодження задньої його частини від іншої ДТП, яка сталась з ним раніше (а.с.18).

З калькуляції № 330 від 01.10.2011 року (а.с. 19) вбачається що пошкодження автомобіля від попередньої ДПТ, а саме його задньої частини не брались до уваги при визначенні вартості робіт та матеріалів.

Таким чином, доводи апелянта про те, що розмір майнової шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля «HYUNDAI»XG судом визначений невірно не відповідає дійсності.

Відповідач не надала суду доказів того, що матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «HYUNDAI»XG складає меншу суму, ніж визначена Звітом.

Відповідно наказу, платіжного доручення (а.с.22,23), позивач 27.02.2012р. виплатив потерпілому страхове відшкодування вартості відновлювального ремонту автомобіля «HYUNDAI» XG д.н.з. НОМЕР_1, в розмірі 4034,52 грн.

Згідно поліса (а.с.15), цивільна правова відповідальність власника автомобіля «HYUNDAI» XG д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС», а цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахованою не була.

Позивач сплатив потерпілому страхове відшкодування, а тому отримав право регресу до ОСОБА_6, яка фактично відмовилась добровільно відшкодовувати позивачу заподіяну з її вину майнову шкоду, чим порушила права позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення заявлених Моторним (транспортним) страховим бюро України позовних вимог, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 38.2.1 ст. 38.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

На підставі п.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивач отримав право регресу до відповідача в межах розміру сплаченого страхового відшкодування в сумі 4034,52 грн.

При цьому, судом вірно не прийнято до уваги тверджень представника відповідача в частині необґрунтованості розміру завданих потерпілому збитків, оскільки ці твердження не обґрунтовані належними доказами.

Отже, твердження апелянта про незаконність, необґрунтованість ухваленого судом рішення, неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, на думку суду є необґрунтованими, а обставини, на які він посилається - недоведеними та не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Справу було розглянуто судом на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних письмових доказів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 23 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: