Єдиний унікальний номер №243/6256/15-ц
Номер провадження №2/243/3373/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

«11» серпня 2015 року м. Словянськ

Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді - Чемодурової Н.О.,

при секретарі - Останькович А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Словянська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

03 липня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з дійсним позовом про визнання права власності в порядку спадкування, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона є донькою ОСОБА_3 Її матері ОСОБА_3 та її чоловіку ОСОБА_4, на праві приватної власності належали житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами розташований по вул. Губкіна, 14 у м. Словянськ Донецької області, та земельна ділянка за цією ж адресою. Будинок належав на підставі договору купівлі-продажу №4379 від 22.04.1963 року, земельна ділянка - на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІІІ ДН №174182 від 05.10.2000 року. 17.02.2013 року ОСОБА_3 померла, залишивши заповіт, яким усю належну їй частину спірного житлового будинку з господарськими та побутовими будовами і спорудами заповіла доньці - ОСОБА_1 ОСОБА_4, від своєї, та обовязкової частки у спадщині після померлої дружини відмовився. Позивач прийняла спадщину і звернулась до нотаріуса із відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, 02.10.2013 року, нотаріусом було винесено постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що з поданих документів неможливо встановити факт родинних відносин між померлою ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та визначити належні спадкодавцям частки майна. Згодом, рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 20 листопада 2013 року, факт родинних відносин між позивачем та ОСОБА_3 було встановлено. 01.07.2014 року, помер ОСОБА_4, залишивши заповіт, відповідно до якого, все належне йому майно на момент смерті він заповів позивачу. ОСОБА_1 прийняла спадщину і звернулась до нотаріуса із відповідною заявою. Однак, 20.02.2015 року, нотаріусом в черговий раз було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що в наданих документах не зазначені належні спадкодавцям частки майна Нотаріусом було запропоновано позивачу звернутись із заявою про визнання права власності на майно у порядку спадкування до суду. Викладені обставини підтверджуються доданими документами. З урахуванням наведеного, просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будовами і спорудами та земельну ділянку розташовані по вул. Губкіна, 14 у м. Словянськ Донецької області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4

У судове засідання позивач та її представник ОСОБА_5, який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 11.06.2015 року та ордеру (а.с. 1,2) не зявились, надавши суду письмові заяви з проханням справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги задовольнити (а.с. 84, 85).

Відповідач ОСОБА_2 міська рада, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи не зявилась, надала суду письмову заяву з проханням розгляд справи проводити без участі свого представника, рішення винести на розсуд суду (а.с. 47).

Врахувавши зазначені у позові доводи позивача, з'ясувавши обставини по справі та які підтверджено доказами, оцінивши їх, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову виходячи з наступного.

Відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 22 квітня 1963 року №4379, власниками одноповерхового житлового будинку загальною площею 53,8 кв., розташованого по вул. Губкіна, 14 у м. Словянськ Донецької області зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 12 з.б, 13, 13 з.б.).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №2-25-10-0901 (а.с.33-36), земельна ділянка розташована по вул. Губкіна, 14 у м. Словянськ Донецької перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІІІ ДН №174182 від 05.10.2000 року (а.с.14, 14 з.б.).

17 лютого 2013 року померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НО № 684094 від 18 лютого 2013 року, виданого ВДРАЦС по м. Словянську реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, (а.с. 15).

Згідно рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 20 листопада 2013 року, по справі № 2-о/243/330/2013, ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 (а.с. 10).

Як вбачається з копії заповіту, посвідченого Першою ОСОБА_2 державною нотаріальною конторою Донецької області 19 листопада 1992 року за р. №2-5494, ОСОБА_3 усю належну їй частину житлового будинку з господарськими та побутовими будовами і спорудами розташованого у м. Словянськ по вул. Губкіна буд. № 14, заповіла дочці - ОСОБА_1 (а.с.59).

ОСОБА_4, від своєї, та обовязкової часток у спадщині після померлої дружини відмовився, що підтверджується копіями відповідних заяв від 08 липня 2013 року, посвідчених приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_6 за р. № 130 та р. № 131 (а.с. 70,71).

Натомість, спадщину після померлої ОСОБА_3 прийняла ОСОБА_1, звернувшись із відповідними заявами до приватного нотаріуса Словянського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_6 (заяви від 08 липня 2013 року за р. №128 та за р. №129 (а. с.64,65)).

Проте, відповідно до постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії від. 02 жовтня 2013 року №/02-31, та №946/02-31 ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на належну спадкодавцеві частку житлового будинку, та свідоцтва про право на спадщину на належну спадкодавцеві частку земельної ділянки, що знаходяться за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Губкіна, буд. 14, було відмовлено, оскільки з наданих документів неможливо визначити належні спадкодавцеві частки майна (а.с. 19 з.б., 18 з.б.).

01липня 2014 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії І-НО № 788399 від 14 липня 2014 року, виданого ВДРАЦС по м. Словянську реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с. 19).

Відповідно до заповіту, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу Донецької області 27 листопада 2013 року за №3617, ОСОБА_4, усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_1 (а.с. 60).

ОСОБА_1, прийняла спадщину і звернулась із відповідною заявою до приватного нотаріуса Словянського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_6 (заява від 12 серпня 2014 р. р. №85 (а. с. 75)).

Проте, відповідно до постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії від. 20.02.2015 року №117/02-31, та №118/02-31 ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на належну спадкодавцеві частку житлового будинку, та свідоцтва про право на спадщину на належну спадкодавцеві частку земельної ділянки, що знаходяться за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Губкіна, буд. 14, було відмовлено, оскільки з наданих документів неможливо визначити належні спадкодавцеві частки майна (а.с. 22 з.б.,23 з.б.).

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

При цьому, згідно ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності зі ст. 328 ЦК України, право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.

Згідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємцями, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством; у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження.

Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав є визнання права.

Судом встановлено, що позивач прийняла спадок і неодноразово зверталася у визначеному законом порядку та строку із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, однак, нотаріусом, в оформлені права на спадок ОСОБА_1 було відмовлено.

Як вбачається з довідки КП БТІ № 24973/15 від 24 липня 2015 року (а.с.57), будинок №14 розташований по вул. Губкіна у м. Словянськ, на підставі договору купівлі-продажу будинку від 22 квітня 1963 року належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що придбали його у спільну сумісну власність.

Частинами 1,2 ст. 71 Закону України про «Про нотаріат» встановлено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням

спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.

На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, що є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності.

Таким чином, на теперішній час, позивач не має можливості звернутися із відповідною заявою про визначення у свідоцтві про право власності часток ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у спільній власності, оскільки обидва з подружжя померли і отримати відповідну згоду одного з них є неможливим.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі-державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи наведені обставини, виникла ситуація за якої позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та зареєструвати успадковане майно у встановленому законом порядку.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

При наявності таких доказів, позивач ОСОБА_1, має законне право на житловий будинок з господарськими та побутовими будовами і спорудами та земельну ділянку розташовані по вул. Губкіна, 14 у м. Словянськ Донецької області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_8, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Позивач не вимагає компенсації судових витрат понесених по справі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.3, 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 392, 1216-1223, 1233, 1234, 1235, 1236, 1268 ЦК України, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН: НОМЕР_1, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок А1 загальною площею 53,8 кв. м., житловою площею 29,8 кв. м., гараж, літню кухню Б, вбиральню В, сарай Г, навіс Д., водопровід №1, замощення №2, огорожі №4, розташовані за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Губкіна, 14, після матері ОСОБА_3, померлої 17 лютого 2013 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 0,0670 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:019:1221, розташовану за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Губкіна, 14, після матері ОСОБА_3, померлої 17 лютого 2013 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок А1 загальною площею 53,8 кв. м., житловою площею 29,8 кв. м., гараж, літню кухню Б, вбиральню В, сарай Г, навіс Д., водопровід №1, замощення №2, огорожі №4, розташовані за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Губкіна, 14, після ОСОБА_4, померлого 01 липня 2014 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 0,0670 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:019:1221, розташовану за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Губкіна, 14, після ОСОБА_4, померлого 01 липня 2014 року.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення, а рішення яке було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 14 серпня 2015 року.

Суддя Н.О. Чемодурова