АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/463/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 Воронкова І. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПономаренка В. В.
суддівГончар Н. І. , Корнієнко Н. В.
при секретаріРибасюк О.С., Анкудінову О.І.

за участю:

представника позивачів ОСОБА_7

представника відповідача ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Тальнівської міської ради Черкаської області на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 30 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 до Тальнівської міської ради Черкаської області про виділення в натурі частки будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року позивачі звернулись до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що їм на праві власності належить 43/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1. Власником іншої 57/100 частини житлового будинку є відповідач Тальнівська міська рада. Добровільно за взаємною згодою з відповідачем позивачі не можуть встановити порядок користування зазначеним будинком та земельною ділянкою.

Враховуючи наведене, позивачі просили суд виділити їм в натурі належні їм 43/100 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд за вказаною адресою та встановити порядок володіння і користування земельною ділянкою між її співвласниками пропорційно до частки кожного у будинку.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 30 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Встановлено порядок володіння і користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1, між її співвласниками: ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 в розмірі 43/100 частки та Тальнівської міською радою Черкаської області в розмірі 57/100 часток згідно висновку судової земельно-технічної експертизи від 02.12.2014 року № 1465/14-23, № 1623/14-23, № 1624/14-23, № 1628/14-23.

Виділено ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 земельну ділянку площею 116,7 кв.м. (на план-схемі зелений колір), в тому числі частину земельної ділянки спільного користування площею 21,5 кв.м. (на план-схемі жовтий колір).

Виділено Тальнівській міській раді Черкаської області земельну ділянку площею 154,7 кв.м. (на план-схемі синій колір), в тому числі частину земельної ділянки спільного користування площею 21,5 кв.м. (на план-схемі жовтий колір).

Стягнуто з Тальнівської міської ради на користь ОСОБА_10 судові витрати в сумі 121,80 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, Тальнівська міська рада Черкаської області оскаржила його в апеляційному порядку, та посилаючись на його невідповідність нормам матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судом встановлено, що позивачам належить на праві спільної сумісної власності 43/10 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд домоволодіння по АДРЕСА_1. 57/100 частини вказаного будинковолодіння належить Тальнівській міській раді Черкаської області (а.с. 6, 8, 14).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про виділення позивачам в натурі належної їм частки житлового будинку з відповідною частиною господарських споруд, суд правильно виходив із того, що належна позивачам частина будівель вже виділена їм в натурі. Крім того, рішення суду в цій частині сторонами не оскаржується, тому колегія суддів в порядку ст. 303 ЦПК України не переглядає рішення суду першої інстанції в даній частині.

Задовольняючи позовні вимоги в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою, суд першої інстанції посилався на висновок судової земельно-технічної експертизи № 1465/14-23, 1623/14-23, 1624/14-23, 1618/14-23 від 02.12.2014 року, проведеної під час розгляду справи (а.с. 56-72).

Відповідно до вказаного висновку загальна площа земельної ділянки по АДРЕСА_1, складає 271,4 кв.м.

При визначенні порядку користування земельною ділянкою експертом було враховано саме площу земельної ділянки 271,4 кв.м. Тому судом першої інстанції виділено позивачам земельну ділянку площею 116,7 кв.м., а відповідачу - 154,7 кв.м. В загальному користуванні залишено земельну ділянку площею 21,5 кв.м.

Однак, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_10 07.09.2007 року, спірне будинковолодіння знаходиться на земельній ділянці площею 225 кв.м. (а.с. 8).

Відповідно до довідки Тальнівської міської ради № 17/01-10 від 06.01.2014 року за будинковолодінням по АДРЕСА_1, рахується земельна ділянка площею 0,0225 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 121).

Отже, судом першої інстанції не було встановлено розмір спірної земельної ділянки та її цільове призначення.

Так, згідно ст. ст. 38, 39 Земельного кодексу України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Порядок використання земель житлової та громадської забудови визначено у ст. ст. 39, 42 ЗК України.

Відповідно до ст. 38 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Згідно ст. 42 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників.

Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі звертались до Тальнівської міської ради із заявами про надання їм в оренду земельної ділянки по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування частини жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Рішенням Тальнівської міської ради № 47/5-1 від 27.08.2010 року передано в оренду ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_11 терміном на 1 рік земельну ділянку по АДРЕСА_1, орієнтовною площею 96,75 кв.м. в рівних долях без розподілу та виділення частки в натурі для будівництва та обслуговування належної їм частини жилого будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель міської ради.

Позивачам також надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо оформлення права спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 122).

Рішенням Тальнівської міської ради № 53/6-2 від 04.07.2014 року позивачам передано в оренду зазначену вище земельну ділянку площею 0,009675 га для обслуговування частини жилого будинку, господарських будівель і споруд без розподілу та виділення частки в натурі, у зв'язку із закінченням терміну користування (а.с. 123).

Статтею 12 ЗК України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 17 ЗК України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

При винесенні рішення суд першої інстанції не звернув увагу на те, хто є власником спірної земельної ділянки, її розмір та цільове призначення, а також не визначився із порядком надання такої земельної ділянки у власність чи користування.

Так, з матеріалів справи вбачається, що спірна земельна ділянка є частиною земельної ділянки житлової забудови площею 0,0225 га, на якій розташований триквартирний житловий будинок, що належав до державного житлового фонду, і не перебував в користуванні чи власності окремих громадян.

Таким чином, суд першої інстанції встановлюючи порядок користування земельною ділянкою, яка не перебуває у приватній власності фізичних чи юридичних осіб, фактично перейняв на себе повноваження відповідних органів місцевого самоврядування та виконавчої влади у сфері земельних відносин, що є недопустимим.

Посилання суду першої інстанції на положення ст. 88 ЗК України та роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в п. 19 Постанови від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляду цивільних справ» колегія суддів вважає помилковими, оскільки вони регулюють порядок володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності. У даному ж випадку ні позивачі, ні відповідач не набули права власності на спірну земельну ділянку.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог позивачів та встановлення порядку володіння і користування спірною земельною ділянкою.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не вірно визначено юридичну природу правовідносин з приводу користування спірною земельною ділянкою, не правильно застосовано матеріальний закон до них і ухвалено незаконне та необґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог в цій частині.

Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачами під час розгляду справи, не підлягають до стягнення з відповідача на їх користь.

З огляду на викладене, колегія суддів рішення суду першої змінює в частині встановлення порядку володіння і користування земельною ділянкою та стягнення судових витрат, відмовивши в задоволенні даних позовних вимог. В решті частини рішення суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Тальнівської міської ради Черкаської області - задовольнити.

Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 30 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 до Тальнівської міської ради Черкаської області про виділення в натурі частки будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою - змінити в частині встановлення порядку володіння і користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 між ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та Тальнівської міською радою, а також стягнення з Тальнівської міської ради на користь ОСОБА_10 судових витрат в сумі 121,80 грн., відмовивши в задоволенні вказаних позовних вимог.

В решті частини рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :