У х в а л а

іменем україни

08 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

Кадєтової О.В.,

суддів: Кузнєцова В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про скасування рішення третейського суду, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 31 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопада 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій просила скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 12 вересня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

На обґрунтування вимог заявник посилалася на те, що справа не підвідомча третейському суду, рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою та після спливу позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 31 березня 2015 року, у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування оскаржуваних ухвал судів, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що ОСОБА_2 при укладенні кредитного договору, який містить третейське застереження, самостійно обрала спосіб захисту своїх прав у разі виникнення спору саме у третейському суді, де безпосередньо сторонами договору визначено третейських суддів, які мають розглядати спір у третейському суді. Письмова форма третейської угоди сторонами дотримана, доказів, які б підтверджували звернення заявника, у встановленому законом порядку, з вимогою щодо оспорювання третейського застереження, суду не надано.

Із матеріалів справи та змісту оскаржуваних ухвал судів не вбачається, що судами при вирішенні спору допущено порушення норм процесуального права, які передбачені, як підстави для їх скасування.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 31 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: О.В. Кадєтова

В.О. Кузнєцов