АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6346/15 Справа № 209/555/15 Головуючий у 1 й інстанції - Шендрик К.Л. Доповідач - Куценко Т.Р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року м. Дніпропетровськ 29 липня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі - Прудченко В.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» про стягнення боргу за вкладом, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 у лютому 2015 року завернувся до суду з позовом до КС «ПКТ» про стягнення боргу за вкладом.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у 2008 року ним були укладені з відповідачем договори про залучення внеску члена кредитної спілки. Після закінчення строку договору відповідач не повернув йому ці внески та нараховані відсотки. Рішенням Приморського районного суду від 15.11.2010 року його позовні вимоги були частково задоволено, стягнуто на його користь заборгованість з урахуванням індексу інфляції.

Позивач посилається на те, що до цього часу рішення суду не виконано, тому відповідно до ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача за весь час прострочення виконання зобов'язань борг з урахуванням індексу інфляції в сумі 23848, 50 грн. та три відсотки річних в сумі 9569, 78 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.04.2015 року в задоволенні позовних вимог було відмовлено в повному обсязі /а.с. 36-38/.

З рішенням суду не погодився позивач ОСОБА_2 і звернувся з апеляційною скаргою в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі,посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права /а.с. 45/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню, відповідно до ст. 309 ЦПК України, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.09.2008 року між ОСОБА_2 та КС «Перше кредитне товариство» був укладений договір про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № ДЗ-9/0156/08/995 в розмірі 38 200 грн. терміном на 12 місяців під 23% річних за користування внеском.

02.10.2008 року між сторонами було укладено договір про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № ДЗ-9/0161/08/955 у розмірі 7 700 грн. терміном на 12 місяців під 23% річних за користування внеском.

15.11.2008 року укладено договір № ДЗ-9/0169/08/970 в розмірі 3 800 грн. терміном на 12 місяців під 23% річних.

08.12.2008 року укладено договір про залучення внеску (вкладу) на депозитний рахунок № ДЗ-9/0174/08/1396 в розмірі 3500 гривень терміном на 12 місяців під 25% річних за користування кредитом.

По закінченню строку договору відповідач не повернув суму нарахованих, але не сплачених відсотків.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.11.2010 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та стягнуто з Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» на користь ОСОБА_2 заборгованість з урахуванням індексу інфляції та 3% річних за договором внеску № ДЗ-9/0161/08/995 у розмірі 11547 грн. 56 коп.; за договором внеску № ДЗ-9/0156/08/995 у розмірі 52453 грн. 67 коп.; за договором внеску № ДЗ-9/0169/08/970 у розмірі 6218 грн. 78 коп. та договором внеску № ДЗ-9/0174/08/1396 у розмірі 5610 грн. 62 коп. /а.с.3-4/.

Також по справі Приморським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист на загальну суму 75 950, 63 /а.с.2/.

Рішення до цього часу не виконано.

Господарським судом Одеської обл. від 31.05.2011 року було порушено провадження № 7/17-2087-2011 про банкрутство КС «Перше кредитне товариство» та постановлено ухвалу, якою відповідно до ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції 1992 року введено мораторій на задоволення вимог кредиторів /а.с. 21/.

Протягом дії мораторію забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства, не нараховуються неустойка (штраф, пеня) за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів.

Цим же судом ініційовано складання Реєстру вимог кредиторів КС «ПКТ» за правилами встановленими ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції 1992 року.

Інформація про порушення провадження у справі про банкрутство КС «ПКТ» та подання вкладниками заяв до суду про визнання їх кредиторами була опублікована у газеті «Урядовий кур'єр» № 124 від 12.07.2011 року, а також знаходилася на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень.

Постановляючи рішення, та відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог, суд послався на те, що у визначений 30 денний строк і порядок, позивач не звернувся до господарського суду з відповідною заявою про визнання його кредитором Спілки, не був внесений цим судом до реєстру як кредитор, а тому його вимоги, відповідно до ч.2 ст. 14 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не розглядаються та вважаються погашеними.

Але з таким висновком суду погодитися не можна, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1, 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, а також припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Наведені норми регулюють правовідносини, які виникли між боржником і кредиторами у зв'язку з неспроможністю боржника виконати після настання встановленого строку існуючого зобов'язання і спрямовані на відновлення платоспроможності боржника або його ліквідацією з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів.

Відповідно до ч.1 ст. 23 цього Закону згідно з якою нарахування неустойки (штрафу, пені) процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості за зобов'язаннями, строк виконання яких настав після порушення справ про банкрутство та введення мораторію, припиняється лише з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Як вбачається з матеріалів справи Ухвала Господарського суду Одеської області про порушення провадження у праві про банкрутство КС «Перше Кредитне товариство» та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів була постановлена 31.05.2011 року, внески на депозитні рахунки були зроблені у 2008 році строком на 12 місяців, рішення суду про стягнення заборгованості постановлено 15.11.2010 року.

Відповідно до п. 4. ч.1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються у будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.

У контексті Рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року за № 15-рп/2011 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 ст.ст. 1, 11, ч.8 ст. 18, ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями ч.4 ст. 42 Конституції України (права по захисту прав споживачів кредитних послуг), можна вважати, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (п.1 ст. 92 Конституції України) має підтримувати на засаді пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх послуг.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторів, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Отже, звільнення КС «ПКТ» згідно ухвали господарського суду м. Одеси від 31.05.2011 року від нарахування неустойки (штраф, пеня), застосування інших санкцій, не звільняє боржника в силу вказаної норми за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми за користування отриманими ним грошовими коштами, належних до сплати кредитору.

За період з 15.11.2011 року по грудень 2014 року, за який позивач просить стягнути індекс інфляції (знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів)

Розрахунок 3% річних за період з 16.11.2010 року до 01 грудня 2014 року:

Сума заборгованості: 38 200 + 7 700 + 3 800 + 3 500 = 53 200 грн.

Кількість днів прострочення: 1477

53 200 грн. х 3% річних : 100 % : 365 (днів у році) х 1477 (кількість днів прострочення) = 6 458,33 грн.

За період, який позивач просить стягнути індекс інфляції (знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів), становив:

Січень, Лютий, Березень, Квітень, Травень, Червень, Липень, Серпень, Вересень, Жовтень, Листопад, Грудень, відповідно:

2010: 100,8

2011 101,0 100,9 101,4 101,3 100,8 100,4 98,7 99,6 100,1 100,0 100,1 100,2

2012: 100,2 100,2 100,3 100,0 99,7 99,7 99,8 99,7 100,1 100,0 99,9 100,2

2013 100,2 99,9 100,0 100,0 100,1 100,0 99,9 99,3 100,0 100,4 100,2 100,5

2014 100,2 100,6 102,2 103,3 103,8 101,0 100,4 100,8 102,9 102,4 101,9

Розрахунок розміру інфляційних виплат за період з 16 листопада 2010 року до 01 грудня 2014 року:

100,8 % х 101,0% х 100,9% х 101,4% х 101,3% х 100,8% х 100,4% х 98,7% х 99,6 % х 100,1% х 100,0% х 100,1% х 100,2% х 100,2% х 100,2% х 100,3% х 100,0% х 99,7% х 99,7% х 99,8% х 99,7% х 100,1% х 100,0% х 99,9% х 100,2% х 100,2% х 99,9% х 100,0% х 100,0% х 100,1% х 100,0% х 99,9% х 99,3% х 100,0% х 100,4% х 100,2% х 100,5% х 100,2% х 100,6% х 102,2% х 103,3% х 103,8% х 101,0% х 100,4% х 100,8% х 102,9% х 102,4% х 101,9% = 128,15%

53 200 грн. х 128,15% = 68 175,80 грн. - загальна сума з врахуванням інфляційних витрат;

68 175,80 грн. - 53 200 грн. = 14 975,80 грн. - сума інфляційних витрат;

Загальна сума 3% річних та інфляційних витрат становить: 6 458,33 грн. + 14 975,80 грн. = 21 434,13 грн.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення по депозитним договорам індексу інфляції та 3% річних є такими, що ґрунтуються на законі і підлягають стягненню з КС «Перше кредитне товариство» за зазначені позивачем періоди згідно наведеного розрахунку.

На підставі ст. 88 ЦПК України з Кредитної Спілки «Перше Кредитне Товариство» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 243, 60 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з Кредитної Спілки «Перше Кредитне Товариство» на користь ОСОБА_2 інфляційні виплати за прострочення грошових зобов'язань за період з 15 листопада 2010 року по грудень 2014 року в сумі 14 975, 80 грн., та три відсотки річних в сумі 6 458, 33 грн., всього 21 434 13 грн.

Стягнути з Кредитної Спілки «Перше Кредитне Товариство» на користь держави судові витрати в сумі 243, 60 грн.

В задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П.

Демченко Е.Л.