Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1451/15 Головуючий у 1 інстанції: Капустинський М.В.
2015 р. Суддя-доповідач: Савченко О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„19" березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на заочне рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 20 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Кам'янсько-Дніпровського управління юстиції у Запорізькій області, про розподіл майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про розподіл майна подружжя.

У позові зазначала, що сторони з 29 грудня 1990 року перебувають у шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

За час шлюбу ними, як подружжям, було придбано на праві спільної сумісної власності наступне майно:

- нерухоме майно у виді житлового будинку та прилеглих господарчих побутових будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, право власності оформлено на ім 'я відповідача;

- земельна ділянка площею 0,1900 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, державний акт на право власності на земельну ділянку видано на ім 'я відповідача;

- земельна ділянка площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на ім 'я відповідача;

- котел опалювальний RS -350L, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Вважає за потрібним розподілити майно подружжя, що було придбане впродовж шлюбу, при цьому наміру розривати шлюб позивач не має.

Зазначає, що відповідач останнім часом робить борги, про їх наявність вона дізналася лише під час провадження виконавчих дій, отримавши рекомендованим листом виконавчі документи на ім'я чоловіка.

В добровільному порядку вирішити питання щодо розподілу майна подружжя не вдалося, оскільки відповідач всіляко відмовлявся вирішити це питання, чим порушує її права та законні інтереси щодо спільного майна подружжя.

Посилаючись на зазначені обставини, просила суд зупинити виконавче провадження № 42528118, наявне у заступника начальника ВДВС Кам'янсько-Дніпровського РУЮ Андрієнко С.В. щодо дій з примусового виконання рішення суду, направлених на звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_5, розподілити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме, визнати за нею право власності на:

- 1/2 частину житлового приміщення будинку під літ. А, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1: житлову прибудову під літ.А 1, літню кухню під літ. Б, погріб з шійкою під літ. ПГ, сараї під літ. В та Д, гараж під літ. Г, вбиральню під літ. Е, теплиці під літ. Ж та Т, душ під літ. З, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,2500 га, що знаходиться адресою: АДРЕСА_1

- земельну ділянку площею 0,1900 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- котел опалювальний RS -350L.

Ухвалою Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 22 квітня 2014 року до участі у справі залучено в якості третьої особи ВДВС Кам'янсько-Дніпровського управління юстиції у Запорізькій області.

Заочним рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 20 травня 2014 року позовні вимоги задоволені частково.

Розподілено майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, набуте під час шлюбу, між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 наступним чином:

Визнано за ОСОБА_4 право власності на:

- 1/2 частину житлового приміщення будинку під літ. А, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- житлову прибудову під літ. А 1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

- літню кухню під літ. Б, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

- погріб з шійкою під літ. ПГ, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- сараї під літ. В та Д, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

- гараж під літ. Г, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

- вбиральня під літ. Е, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- теплиці під літ. Ж та Т, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- душ під літ. З, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

- 1/2 частину земельної ділянки площею 0,2500 га, що знаходиться адресою: АДРЕСА_1;

- земельну ділянку площею 01900 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

котел опалювальний - RS -350L, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В частині позовних вимог щодо зупинення виконавчого провадження № 42528118, наявного у заступника начальника відділу державної виконавчої служби Кам'янсько-Дніпровського районного управління юстиції Андрієнко С.В. щодо дій з примусового виконання рішення суду, направлених на звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_5, - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму сплаченого судового збору в розмірі 1 827 гривень.

Ухвалою Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 листопада 2014 року виправлено описки, допущені у резолютивній частині рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 20 травня 2014 року та третій абзац резолютивної частини викладено в наступній редакції:

Здійснено розподіл спільного мана подружжя ОСОБА_5, ОСОБА_4 наступним чином:

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,1900 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_4 котел опалювальний RS -350L, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, який є стягувачем за судовим рішенням про стягнення з ОСОБА_5 суми боргу та який до участі у даній справі залучений не був, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, рішення в задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалене по справі рішення вказаним нормам не відповідає.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку(доходу).

Вважається, що кожна річ, набути за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної(сумісної) власності.

Згідно роз"яснень п.п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з"ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу( ст.ст.60, 69 СК, ч.3 ст. 368 ЦК), відповідно до ч.ч.2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати ( виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім"я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов"язаннями, що виникли в інтересах сім"ї(ч.4 ст. 65 СК).

Між тим, розглядаючи справу про поділ майна по суті, зазначені роз"яснення щодо необхідності встановлення обсягу спільно нажитого майна та можливості його поділу суд до уваги не прийняв та ухвалив рішення, яке з передбачених ст. 309 ЦПК України підстав підлягає зміні.

Судом встановлено, що з 29 грудня 1990 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі(а.с.6), від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.7).

Під час шлюбу на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кам"янсько-Дніпровського районного нотаріального округу Запорізької області 19 листопада 1998 року, за реєстром 2193, на ім"я ОСОБА_5 був придбаний житловий будинок з будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1(а.с.13), який був включений позивачем ОСОБА_4 до складу спільного майна, що підлягає поділу.

Крім того, одночасно із придбанням вказаного житлового будинку, за договором купівлі-продажу, нотаріально посвідченим 19 листопада 1998 року, ОСОБА_5 була придбана земельна ділянка розміром 0,44 га по АДРЕСА_1, для ведення приватного підсобного господарства(а.с.17,18), яка позивачем до складу спільного майна подружжя, що підлягає поділу, включена не була.

Між тим, до складу спільного майна позивач включила розташовані за вказаною адресою: АДРЕСА_1, земельні ділянки площею 0,1900 га та 0,2500 га, які були надана ОСОБА_5 на підставі рішення Дніпровської сільської ради від 24.11.2006 року № 8 відповідно для ведення особистого селянського господарства та будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд(а.с.14,15).

Ухвалюючи заочне рішення про поділ між сторонами житлового будинку та земельної ділянки площею 0, 2500 га, які, як встановлено по справі, являються предметом іпотечного договору № 31206 ЖО 75-І, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк" та ОСОБА_5 в якості забезпечення виконання кредитного договору від 17.11.2006 року(а.с.46-49), суд виходив з того, що відповідно до ст.ст. 62, 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, їх права на володіння та користування майном є рівними, тому поділ такого майна не є способом розпорядження майном одним із подружжя, у тому числі боржником.

Визнаючи особистим майном ОСОБА_4, яке не підлягає поділу, котел опалювальний RS -350L, придбаний за договором купівлі-продажу від 24.09. 2012 року, тобто у період шлюбу, суд виходив з того, що відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а відповідач ОСОБА_5 не заперечував, що вказаний котел був придбаний його дружиною за особисті кошти.

Мотивів, з яких суд задовольнив вимоги ОСОБА_4 і визнав її власністю земельну ділянку площею 0,1900 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка була виділена ОСОБА_5 рішенням Дніпровської сільської ради від 24.11.2006 року № 8 для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується виданим на його ім"я державним актом на право власності на земельну ділянку(а.с.15), суд у рішенні не навів. Пославшись лише на те, що позов ОСОБА_4, а отже і вказані вимоги, були визнані відповідачем, суд не врахував положення ч.4 ст. 174 ЦПК України, за якими якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Між тим, судом встановлено, що постановою заступника начальника ВДВС Кам'янсько-Дніпровського РУЮ від 14.03.2014 року на все майно, належне ОСОБА_5, було накладено арешт в порядку виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя 25.12.2013 року, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики всього у сумі 533770 грн.(а.с.20).

Земельні ділянки площею 0,2500 га та 0,1900 га по АДРЕСА_1 відповідно для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд і для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_5 були передані у власність безоплатно в порядку приватизації рішенням Дніпровської сільської ради від 24.11.2006 року № 8. Право власності ОСОБА_5 на вказані ділянки посвідчено державними актами серії НОМЕР_1 та НОМЕР_2, виданими 26 грудня 2006 року(а.с.14-15).

Задовольняючи вимоги ОСОБА_4 про включення зазначених ділянок до складу спільно нажитого майна подружжя з визнанням за нею права власності на 1 /2 частину ділянки площею 0, 2500 га та права власності на ділянку площею 0, 1900 га, суд невірно застосував норми сімейного законодавства і не врахував, що згідно із ч.ч.1 та 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання чинності відповідними актами; акт цивільного законодавства не має зворотної дії в часі, крім випадків, коли він пом"якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Частиною 5 статтю 61 СК України, якою було передбачено, що об"єктом права спільної сумісної власності подружжя є земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації, було доповнено Законом України від 11 січня 2011 року № 2913-УІ „Про внесення змін до статті 61 Сімейного кодексу України щодо об"єктів права сумісної власності подружжя", що набрав чинності 08 лютого 2011 року.

На підставі Закону України від 17.05.2012 року зазначену частину 5 зі ст. 61 СК України було виключено.

Таким чином, визнаючи земельні ділянки площею 0, 2500 га та 0, 1900 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, спільною сумісною власністю подружжя, а не особистою власністю ОСОБА_5, суд безпідставно застосував цю норму, оскільки правовідносини з приводу одержання відповідачем по справі зазначених ділянок виникли у листопаді 2006 року, до набрання чинності Законом № 2913-УІ від 11.01.2011 року.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 06.02.2013 року по справі №6-175цс12 і в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов"язковою для всіх судів України.

Оскільки за вказаних обставин правових підстав для задоволення вимог ОСОБА_4 про визнання за нею права власності на 1 /2 частину земельної ділянки площею 0,2500 га та про визнання права власності на ділянку площею 0,1900 га в порядку поділу спільного майна подружжя у суда не було, рішення в частині задоволення зазначених вимог порушує права та інтереси ОСОБА_2, як стягувача, на користь якого накладено арешт на особисте майно ОСОБА_5, то в цій частині воно підлягає скасуванню, а заявлені вимоги щодо земельних ділянок - залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 20 травня 2014 року по даній справі в частині задоволення вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ земельних ділянок площею 0, 2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд і площею 0,1900 га для ведення особистого селянського господарства, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, шляхом визнання за нею права власності на 1 / 2 частину земельної ділянки площею 0,2500 га та права власності на земельну ділянку площею 0, 1900 га скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні вказаних вимог відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: