Справа № 495/1147/15-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

13 травня 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород - Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді Шевчук Ю.В.

при секретарі Мамончик К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Білгород-Дністровському справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу за договором позики, вказуючи, що нею 04.05.2012 року була позичена відповідачу сума грошей у розмірі 10000,00 доларів США, що згідно курсу НБУ еквівалентно 249000,00 гривень в строк до 04 листопада 2012 року, що підтверджується розпискою від 01.06.2013 року нею також була позичена відповідачу сума грошей у розмірі 10000,00 доларів США, що згідно курсу НБУ еквівалентно 249000,00 гривень, що разом складає 498000,000 гривень. При неодноразовому зверненні позивачки про повернення суми боргу, відповідач відмовлявся від виконання зобовязання, що змусило позивачку звернутися до суду з зазначеним позовом.

У ході розгляду справи позивачкою була надана уточнена позовна заява згідно якої вказано, що з урахуванням того, що відповідач погасив частину боргу, зменшує позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 399000.00 грн. та судовий збір у розмірі 244,00 грн.

Адвокат в інтересах позивачки ОСОБА_3 у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні з позовом погодився частково та пояснив, що він здійснював часткове повернення суми боргу позивачці, але жодних письмових доказів на підтвердження цього він немає.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши сторони, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, 04.05.2012 року була позичена відповідачу сума грошей у розмірі 10000,00 доларів США, що згідно курсу НБУ еквівалентно 249000,00 гривень в строк до 04 листопада 2012 року, що підтверджується розпискою від 01.06.2013 року нею також була позичена відповідачу сума грошей у розмірі 10000,00 доларів США, що згідно курсу НБУ еквівалентно 249000,00 гривень, що разом складає 498000,000 гривень.

За спливом строку повернення грошей позивачка звернулася до відповідача з вимогою повернення суми позики, однак відповідач відмовився повертати гроші з вимогою продовжити строк повернення, на що позивачка надала згоду. Через деякий час позивачка знов звернулася до відповідача з проханням повернення грошей, на яке отримала відмову, що змусило її звернутися до суду з позовною заявою.

На теперішній час відповідач повернув борг у сумі 2000 доларів США, що в еквіваленті складає 44 400 гривень, залишок боргу складає 18 000 доларів США, що в еквіваленті складає 399 000,00 гривень.

Таким чином, відповідачем не виконане зобов'язання по поверненню позивачці суми боргу в розмірі 18000 доларів США, що згідно курсу НБУ еквівалентно 399000,00 гривень.

У відповідності зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, однобічне відмовлення від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику грошові кошти в такій сумі, у термін і в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч. 1 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований у листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу зв'язку. Власноручна розписка відповідачки (позичальника), яка підписана відповідачкою, є документом, що підтверджує вчинення правочину між позивачкою та відповідачкою.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК: «На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей».

Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно наданою позивачкою довідки Банку «Південний» від 12.05.2015 року офіційний курс НБУ долару США до української гривні станом на 12.05.2015 року складає 2220,00 гривень за 100,00 доларів США.

Таким чином, сума яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки складає 399 000, 00 гривень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем надані відповідачу у борг грошові кошти, що підтверджується відповідними розписками у матеріалах справи. які не оспорювались відповідачем. Твердження відповідача щодо того, що ним повернута частина боргу, суд не може притйняти до уваги, як належний та допустимий доказ, оскільки на ці твердження відповідачем не надано суду жодних документів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивач є доведеними, обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, обґрунтованими та такими, які підлягають задоволенню, стягнувши з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2/4 на користь ОСОБА_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, суму боргу у розмірі 399 000,00 гривень.

На підставі викладеного і керуючись ст. 525, 526, 1049 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 74, 76, 88, 169, 209, 213, 214-215, 224 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2/4 на користь ОСОБА_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, суму боргу у розмірі 399 000,00 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядкові ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: