Справа № 605/667/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"31" грудня 2015 р. Підгаєцький районний суд Тернопільської області в складі:головуючого-судді: ОСОБА_1 при секретарі Чебан Т.В.,з участю заявниці ОСОБА_2розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Підгайці цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Підгаєцького районного управління юстиції про встановлення факту приналежності до певної національності, -

в с т а н о в и в:

Заявниця звернулась до суду заявою про встановлення факту національності полька, посилаючись на те, що народився вона 22.11. 1971 року в с. Шумляни Тернопільської області , про що книзі районного відділу РАЦС зроблено актовий запис № 64 від 14 грудня 1971 року та в графі національність, щодо батька вписали національність українець..В обгрунтування заяви посилається на той факт, що її батько ОСОБА_3 був за національністю поляк, не дивлячись на те, що в свідоцтві про народження заявника записаний як українець, був уродженим поляком , дотримуючись традицій цієї національності. Дід заявниці ОСОБА_4, в свідоцтві про народження батька ОСОБА_3 записаний як поляк.

Заявниця вказує, що вона також виховувалася відповідно до польських традицій, сповідує римо-католицьку віру, дотримується польських традицій, святкує католицькій свята та вважає себе по національності полячкою.

Однак в свідоцтві про народження заявниці національність батька зазначено як українець, національність матері як українка, а її національність не зазначена взагалі. Також, на даний час в жодному документів, в тому числі і в паспорті громадянина України, не вказано національності заявниці.

Заявниця вирішила відновити свою національність за фактичною національністю батька, та відновити батькову національність в зв'язку з чим зверталася до відділу РАЦС Підгаєцького РУЮ , однак їй було відмовлено у внесенні змін до актового запису, тому вказана відмова не дає можливості реалізувати право на вибір національності, передбачене ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні», згідно якої громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність.

Оскільки в позасудовому порядку змінити національність неможливо заявниця змушена звернутись до суду для вирішення цього питання. Встановлення факту національності полька, необхідне їй для отримання та оформлення в Генеральному консульстві статусу Карта поляка,що в майбутньому дасть їй можливість скористатися пільгами, які гарантуються особам польського походження й передбачені законом «Про карту поляка»

У судовому засіданні заявниця підтримала заяву та зазначив, що встановлення даного факту необхідне для відновлення відповідного національного статусу.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився та причин своєї неявки суду не повідомляли.

Суд заслухавши учасника процесу, дослідивши письмові матеріали справи вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з положеннями ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 256 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Вказана норма не передбачає можливості розгляду у порядку окремого провадження заяв про встановлення факту національності. Хоча зазначений перелік справ, не є вичерпним, проте із змісту зазначених вище норм вбачається, що суд може встановлювати факти, які тягнуть для заявника правові наслідки.

Частина 2 вказаної статті передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що заявниця, ОСОБА_2, народилась22.11.1971 року, її батьками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про її народження ( а.с.6)

З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію народження № 2, виданого 16.12.2015 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батько ОСОБА_3 по національності українець

Згідно свідоцтва про народження батька заявниці ОСОБА_3 національність батька останнього ОСОБА_4 вказана поляк

Відповідно до ст. 300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Ст. 1 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин від 01.02.1995 р. ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин» від 09.12.1997 року, встановлено, що захист національних меншин та прав і свобод осіб, які належать до цих меншин, є невід'ємною частиною міжнародного захисту прав людини і як такий є одним з напрямків міжнародного співробітництва.

Відповідно до ст. 3 Конвенції кожна особа, яка належить до національної меншини , має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Згідно ст. 11 ЗУ «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Відповідно до вимог ст. 13 ЗУ «Про національні меншини в Україні» громадяни, які належать до національних меншин, вільні у виборі обсягу і форм здійснення прав, що надаються їм чинним законодавством, і реалізують їх особисто, а також через відповідні державні органи та створювані громадські об'єднання.

Як визначено ст. 15 ЗУ «Про національні меншини в Україні» громадяни, які належать до національних меншин, національні громадські об'єднання мають право у встановленому в Україні порядку вільно встановлювати і підтримувати зв'язки з особами своєї національності та їх громадськими об'єднаннями за межами України, одержувати від них допомогу для задоволення мовних, культурних, духовних потреб, брати участь у діяльності міжнародних неурядових організацій.

Як пояснила заявниця в судовому засіданні, її право по національності, ніким не оспорюється та не обмежується, отже її національність ніким під сумнів не ставиться. У судовому засіданні заявниця пояснила, що встановлення даного факту пов'язано виключно зі здійсненням культурних заходів та внутрішніх переконань щодо власної національності.

Суд вважає, що в даному випадку право на індивідуальність, передбачене ст. 300 ЦК України не порушене, оскільки не зазначення в документах національності «поляк», - не перешкоджає заявнику дотримуватися польських звичаїв, традицій, культури та виявляти почуття національного самоусвідомлення.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 32/5/101 від 23 травня 2001 року Про затвердження Інструкції про порядок реєстрації актів громадянського стану в дипломатичних представництвах та консульських установах України та наказу Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання органи РАЦС не уповноважені реєструвати інформацію про національну приналежність фізичних осіб.

Належність до певної національності в Україні не підлягає реєстрації, оскільки не має будь-якого юридичного значення. З належністю особи до певної національності не пов'язується виникнення, зміна або припинення будь-яких цивільних прав та обов'язків.

Разом з тим, відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Cуду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» відповідно до статей 255, 271 Цивільного процесуального Кодексу України (ЦПК) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

На підставі Указу Президента України № 70/99 від 27 січня 1999 року втратив чинність Указ Президента України від 31 грудня 1991 року № 24 "Про порядок зміни громадянами України національності", зміна національності чинним законодавством не передбачена. Не можуть розглядатися судами заяви про встановлення таких фактів, як належність до певної національності

Верховний Суд України у своєму Аналізі судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 2012 року зазначив, що не можуть бути встановлені у судовому порядку факти щодо належності до певної національності.

За таких обставин, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 60, 213, 215,256,259 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_2, заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Підгаєцького районного управління юстиції про встановлення факту приналежності до національності полька - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Тернопільської області через Підгаєцький районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча підпис ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_1