Номер провадження: 22-ц/785/3278/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Троїцька Л. Л.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Троїцької Л.Л.,

суддів Таварткіладзе О.М., Фальчука В.П.,

при секретарі Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ФІДОБАНК до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 21липня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

05.06.2014 року ПАТ ФІДОБАНК звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 та просило стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором за № 567 від 12 липня 2007 року у розмірі 2 549 032,23 грн. та суму судових витрат.

Позов обґрунтований тим, що 12 липня 2007 року між ВАТ СЕБ Банк (правонаступником якого є ПАТ ФІДОБАНК) та відповідачем був укладений кредитний договір за № 567, за яким Банк надав відповідачеві кредит у сумі 300 000,00 дол. США, зі сплатою відсотків, що розраховується, як сума значення LIBOR та за користування кредитом у розмірі 6,6 % місячних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 12 липня 2013 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ВАТ СЕБ Банк та ОСОБА_2 було укладено:

- договір іпотеки за реєстровими № 6364 від 12 липня 2007 року, відповідно до умов якого іпотекодавець для своєчасного виконання зобов'язань за кредитним договором заставляє іпотекодержателю земельну ділянку площею 0,0122 га, розташовану за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, № 106/35, що належить ОСОБА_2 на праві власності згідно з державним актом на земельну ділянку серії ЯБ № 296881 від 03 березня 2006 року;

- договір іпотеки за реєстровими № 6365 від 12 липня 2007 року, відповідно до умов якого, іпотекодавець для своєчасного виконання зобов'язань за кредитним договором заставляє іпотекодержателю дачний будинок № 2, розташований за вищевказаною адресою, що належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 23 грудня 2005 року, за реєстровим № 6591.

Банк виконав свої зобовязання щодо надання ОСОБА_2 кредитних коштів.

Однак відповідач не здійснив повернення більшої частини кредиту, порушивши умови кредитного договору, внаслідок чого, станом на 08 листопада 2013 року у нього виникла заборгованість у загальній сумі 286 295,39 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 2 288 359,05 грн. та 260 673,18 грн., яка складається з:

- заборгованості за кредитним договором 232 264,35 дол. США;

- заборгованості за відсотками за користування кредитом 54 031,04 дол. США;

- пені за прострочення сплати за кредитним договором 165 832,88 грн.;

- пені за прострочення сплати відсотків за кредитним договором 94 830,30 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просив задовольнити його позовні вимоги (а.с.2-4).

Заочним рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 липня 2014 року позовні вимоги ПАТ ФІДОБАНК задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТФІДОБАНК заборгованість за кредитним договором за № 567 від 12 липня 2007 року у загальній сумі 286 295,39 дол. США, що за курсом НБУ, станом на 08 листопада 2013 року, еквівалентно 2 288 359,05 грн. та 260 673,18 грн. та судовий збір у розмірі 3 654,00 грн. (а.с.73-75).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15.01.2015 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м.Одеси від 21.07.2014 року залишено без задоволення (а.с.22-23).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить заочне рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що заочне рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів, заслухав суддю-доповідача, який виклав зміст рішення, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ ФІДОБАНК, суд 1-ої інстанції виходив з того, що позивач повністю виконав свої зобовязання щодо надання ОСОБА_2 кредитних коштів, однак відповідач не здійснив повернення частини кредиту, порушивши умови кредитного договору, внаслідок чого, станом на 08.11.2013 року у нього виникла заборгованість у загальній сумі 286 295,39 дол. США, що за курсом НБУ станом на вказаний час еквівалентно 2 288 359,05 грн. та 260 673,18 грн.

При розгляді спору по суті, суд керувався вимогами ст.ст.526, 611, ч.1 ст.624, ст.625, ч.2 ст.1050 ЦК України та відповідними нормами цивільно-процесуального законодавства.

Колегія погоджується з висновками суду і вважає, що вони відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що з відповідача була стягнута заборгованість за кредитним договором за період починаючи з 2007 року включно без врахування умов договору, додатка №1 до нього та без застосування положень ст.ст.261, 530, 631 ЦК України, які передбачають право кредитора заявляти вимоги про повернення кредиту разом з нарахованими процентами лише в межах позовної давності щодо кожного з цих платежів, колегією до уваги не приймаються.

Суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду 1-ої інстанції на час його постановлення.

Відповідно до ч.3 ст267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

В матеріалах справи відсутня заява відповідача про застосування судом строку позовної давності до постановлення рішення суду. Відсутнє таке звернення до суду і в заяві про перегляд заочного рішення (а.с.79-81).

Заява про застосування строку позовної давності була подана ОСОБА_2 16.04.2015 року лише до суду апеляційної інстанції (а.с.166-170).

Враховуючи викладене, колегія вважає, що законом не передбачено на стадії апеляційного розгляду справи застосування строків позовної давності, поважність пропуску яких не перевірялась судом 1-ої інстанції і не робилось ним висновків з цього приводу.

Посилання в скарзі на те, що відповідно до п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин, у спорах щодо споживчого кредитування на підставі п.7 ч.11 ст.11 Закону України Про захист прав споживачів, кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, є безпідставні, оскільки ця вимога закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту.

У звязку із цим та враховуючи що ЦК не передбачає заборони предявлення окремих вимог у звязку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність (п.31 вказаної вище постанови Пленуму ВССУ).

За таких підстав, колегія не приймає до уваги твердження апеляційної скарги про те, що позивачем невірно була встановлена сума заборгованості за кредитним договором.

Інші доводи скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 21липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20-ти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду

Одеської області: ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5