Справа № 463/3661/15 Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р.Р.
Провадження № 22-ц/783/7815/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Крайник Н. П.

суддів: Курій Н. М., Мельничук О. Я

при секретарі Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 02 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 28 грудня 2010 року у розмірі 35132,0 гривень. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

Вважає його незаконним, необгрунтованим та постановленим з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зокрема, зазначає, що при укладенні кредитного договору не була дотримана письмова форма такого. Її паспортні дані були зазначені в попередньо укладеному депозитному договорі, а тому банк скористався ними. Крім того, вона не давала згоди на зміну процентної ставки за договором.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно положень ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законим є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Судом було встановлено, що 28.12.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір. На підставі кредитного договору ОСОБА_2 отримала від банку кредит у розмірі 23200,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжній картці зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згода ОСОБА_2 на укладення відповідного договору підтверджена її підписами в заяві разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку». Відповідач підписанням заяви позичальника приєдналася до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам.

Згідно з п. 2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг», позичальник зобов»язував погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 2.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг», при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов»язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. Крім того, згідно п. 2.1.1.12.11 зазначених правил, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов»язань в цілому або у встановленій банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов»язків за цим договором.

Відповідач не виконувала взятих на себе договірних зобов»язань, у зв»язку з чим виникла заборгованість.

Згідно розрахунку, наданого ПАТ КБ «ПриватБанк», встановлено, що станом на 09.06.2015 року відповідач допустила заборгованість по кредиту на загальну суму - 35132,00 грн., з них 21750,98 грн. заборгованість за кредитом, 11231,88 грн. заборгованість за процентами, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1649,14 грн. штраф (процентна складова).

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором, оскільки матеріалами справи встановлено факт виконання банком умов договору та неналежне виконання його умов позичальником.

Апелянтом не подано до суду доказів, які можна було б визнати належними та допустимими (своїх розрахунків), на спростування розрахунків банку, якими останній обгрунтовує свої позовні вимоги.

Доводи апелянта про нікчемність кредитного договору не заслуговують на увагу, оскільки 28.12.2010 року був укладений кредитний договір в письмовій формі між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, який складається з підписаних відповідачем заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. 315, ст. 317, ст. 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду міста Львова від 02 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Курій Н. М.

ОСОБА_3