АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Слободянюк С.В., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Івченко О.М.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 20 квітня 2015 року в справі за позовом прокурора міста Ірпеня Київської області діючого в інтересах держави в особі Бучанської міської ради Київської області про стягнення заборгованості зі сплати коштів за відновну вартість зелених насаджень, -

УСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року прокурор міста Ірпеня Київської області діючи в інтересах держави в особі: Бучанської міської ради Київської області звернувся у Подільський районний суд м. Києва з позовом до ОСОБА_1, просив суд стягнути на користь Бучанської міської ради Київської області заборгованість зі сплати коштів за відновну вартість зелених насаджень в сумі 138482,72 грн. Мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Бучанської міської ради від 28.02.2008 року № 681-27-V ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки 1000,00 кв.м для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в м. Буча. Рішенням Бучанської міської ради від 29.05.2008 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 у власність площею 0.1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1. На земельній ділянці, яка передана у власність відповідачу знаходились зелені насадження, про що свідчить акт обстеження зелених насаджень, які підлягають видаленню № 252 від 10.04.2008 року, який складений комісією. Згідно даного акту на відведеній земельній ділянці знаходяться 46 дерев, з них 33 сосни діаметром 38-42 см віком 94 роки у задовільному стані та 13 сосен діаметром 38-42 см віком 94 роки у незадовільному стані. Згідно розрахунку відновної вартості зелених насаджень за адресою: АДРЕСА_2, виконаним КПК КОР (Обласний лісгосп», відновна вартість зелених насаджень складає 138482 грн. 72 коп. Так, без сплати відновної вартості зелених насаджень. ОСОБА_1 отримав державний акт про право власності на вказану земельну ділянку, зобов'язання по відшкодуванню витрат державі (місцевому бюджету) не виконав, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Унікальний номер справи: 758/2826/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7469/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Васильченко О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 20 квітня 2015 року позов прокурора міста Ірпеня Київської області діючого в інтересах держави в особі: Бучанської міської ради Київської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати коштів за відновну вартість зелених насаджень, задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3) на користь Бучанської міської ради Київської області (08292. Київська обл. м. Буча. вул. Енергетиків, 12, р/р № 0008, банк ГУ ДКСУ у Київській області м. Київ, одержувач - МБ м. Буча (50110000) цільового фонду. . МФО 821018) заборгованість зі сплати коштів за відновну вартість зелених насаджень у сумі 138482,72 грн. (сто тридцять вісім тисяч чотириста вісімдесят дві гривні сімдесят дві копійки). Стягнуто з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3) на користь держави судовий збір у розмірі 1384,83 грн. (одна тисяча триста вісімдесят чотири гривні вісімдесят три копійки).

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить відмовити позову прокурора про стягнення з нього заборгованості за відновну вартість зелених насаджень.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду 1-ї інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що ухвалюючи рішення, судом не встановлено усі обставини, що мають значення для справи, зокрема те, що 10.08.2008 р. при складенні акту обстеження зених насаджень він присутнім не був, вказані насадження йому не було передано, жодних доказів цього позивач не надав.

Зазначає, що не здійснював порубку зазначених насаджень, та вважає, що повинен сплачувати відновну вартість виключно за ті дерева, які підлягають видаленню за його заявою.

Апелянт вказує, що судом першої інстанції не надано правову оцінку та не розглянуто його заяву про застосування строків позовної давності, та відповідно відмови в позові з цих підстав, оскільки перебіг строку позовної давності починається з 24.09.2008 р., тобто дати отримання державного акту, та закінчується 24.09.2011 р., однак позов прокурором подано в 2014 році.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.06.2013 року прокуратура м. Ірпеня Київської області постановила провести перевірку в порядку прокурорського нагляду за додержанням та застосуванням законів в Бучанській та Ірпенській міській раді, Коцюбинській, Гостомельській, Ворзельській селищних радах Київської області з питань стану погашення заборгованості зі сплати відновної вартості за зелені насадження та повнота вжитих заходів цивільно-правового характеру (а.с.39-40).

Також встановлено, що рішенням Бучанської міської ради від 28.02.2008 року № 681-27-V ОСОБА_1 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, загальною площею 1000,00 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_2 (а.с. 43).

Згідно з довідкою Відділу земельних ресурсів у м. Бучі Київської області ГУ земельних ресурсів у Київській області № 10 від 09.04.2008р. , земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 обліковується як землі запасу Бучанської міської ради - зелені насадження загального користування (а.с. 45).

Рішенням Бучанської міської ради від 29.05.2008 року № 833-32- V затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 у власність, площею 0,1000 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 (а.с. 41).

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що на земельній ділянці, яка передана у власність відповідачу, знаходились зелені насадження, про що свідчить акт обстеження зелених насаджень, які підлягають видаленню № 252 від 10.04.2008 року, який складений комісією. Згідно даного акту на відведеній земельній ділянці знаходяться 46 дерев, з них: 33 сосни діаметром 38-42 см віком 94 роки у задовільному стані та 13 сосен діаметром 38-42 см віком 94 роки у незадовільному стані (а.с. 48).

Відповідно до розрахунку відновної вартості зелених насаджень за адресою: АДРЕСА_2, виконаним КІШ КОР «Обласний лісгосп», відновна вартість зелених насаджень складає 138482 грн. 72 коп. (а.с. 49).

Мотивуючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відновленню підлягають усі зелені насадження в межах населених пунктів під час проведення будь-якої діяльності (ч. 1 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», а редакції чинній на час дії спірних правовідносин).

Видалення дерев, кущів, газонів і квітників здійснюється в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України (ч.3 ст. 28 вказаного Закону). Такий порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 1045 від 01.08.2006 року «Про затвердження Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах».

Також враховано судом першої інстанції, що відповідно до п.11 Постанови Кабінету Міністрів України № 1045 від 01.08.2006 року «Про затвердження Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах», відновна вартість зелених насаджень, розташованих на земельній ділянці сплачується під час передачі такої земельної ділянки у власність відповідної особи. Відновна вартість зелених насаджень, що належать до комунальної власності, сплачується до відповідного місцевого бюджету.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільною законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було надано Державний акт серії НОМЕР_2 від 24.09.2008р. на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га по АДРЕСА_2, із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 52).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_1, як власник зазначеної вище земельної ділянки площею 0.1000 га по АДРЕСА_2, без сплати відновної вартості зелених насаджень отримав вказаний державний акт про право власності на вказану земельну ділянку, зобов'язання по відшкодуванню витрат державі в рахунок місцевого бюджету не виконав.

У матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем коштів у сумі 138482,72 грн. як відновної вартості зелених насаджень на земельній ділянці площею 0.1000 га по АДРЕСА_2.

Не надано таких доказів і під час апеляційного розгляду справи.

З огляду на фактичні обставини справи, вірним є висновок суду першої інстанції, що вимоги позивача є обгрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також вірним, на підставі ст. 88 ЦПК Укаїни, є висновок суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача на користь держави 1384 грн. 83 коп. судового збору, оскільки позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір».

Відносно доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що вони необґрунтовані та не доведені належними доказами, оскільки судом першої інстанції було повно та всебічно з'ясовано обставини справи.

Зокрема доводи апелянта про те, що 10.08.2008 р. при складенні акту обстеження зелених насаджень він присутнім не був, вказані насадження йому не було передано, спростовуються наявним в матеріалах справи рішення Бучанської міської ради Київської області від 29.05.2008 р., з якої вбачається, що ОСОБА_1 зобов'язано провести сплату відновної вартості зелених насаджень в сумі 138482,72 грн. відповідно до затвердженого рахунку.

З наявного в матеріалах справи акту обстеження зелених насаджень №252, що підлягають видаленню, вбачається, що вказане обстеження було проведено комісією, призначеною виконавчим комітетом Бучанської міської ради, 10.04.2008 р., а розрахунок відновної вартості проведено 14.04.2008 р.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 оспорювалося рішення Бучанської міської ради Київської області від 29.05.2008 р., в повному обсязі, чи в частині незгоди з необхідністю сплати відновної вартості зелених насаджень або незгоди з сумою 138482,72 грн.

Таким чином, отримавши 24 вересня 2008 року державний акт на право власності на земельну ділянку (а.с. 20), відповідач не виконав покладеного на нього обов'язку сплати відновної вартості зелених насаджень.

Інші доводи апеляційної скарги відносно того, що він не здійснював порубку зазначених насаджень, та вважає, що повинен сплачувати відновну вартість виключно за ті дерева, які підлягають видаленню за його заявою, також є необґрунтовані зважаючи на таке.

Відповідно правової позиції, викладеній у Постанові судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року в справі 6-24 цс 13, зазначено наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 ЦК України право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї земельної ділянки, а також на багаторічні насадження, які на ній знаходяться.

Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що відновленню підлягають усі зелені насадження в межах населених пунктів під час проведення будь-якої діяльності.

Згідно з ч. 3 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» в цій же редакції видалення дерев, кущів, газонів і квітників здійснюється в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Такий Порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2006 року № 1045.

На підставі п. 11 зазначеного Порядку (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) відновна вартість зелених насаджень, розташованих на земельній ділянці, що відведена в установленому порядку фізичній чи юридичній особі, сплачується під час передачі такої ділянки у власність відповідної особи.

Подальше видалення таких зелених насаджень у відповідності до п. 10 Порядку здійснюється за рішенням власника земельної ділянки без сплати їх відновної вартості.

Отже, в разі набуття права власності на земельну ділянку необхідність сплати до бюджету відновної вартості розташованих на ній багаторічних насаджень законодавець пов'язує з фактом переходу права власності на них до власника земельної ділянки, а не з фактом їх фактичного видалення.

Згідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів зазначає, що апелянтом не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування апеляційної скарги, та вважає, що за таких обставин підстави для її задоволення відсутні.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно.

Інші доводи апеляційної скарги недоведені та містяться лише на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 20 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: