Провадження № 2/127/4935/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2015 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі : головуючого судді Саблук С.А.,

при секретарі Гуменюку Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Вінницької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.03.1987 року помер батько позивачки - ОСОБА_2. На день смерті померлий проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, по 5-му провулку Комарова, 2.

Спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2 складається з 1/2 (одної другої) частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться в м. Вінниці, по 5-му провулку Комарова, буд. № 2.

ОСОБА_1 проживала разом з батьком, доглядала його та вела господарство. Після смерті батька позивачка не зверталась до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину, оскільки вважала, що відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року вона прийняла спадщину.

В подальшому у позивачки виникла необхідність оформити свідоцтво про право власності на спадкове майно, в звязку з чим звернулась до Першої Вінницької державної нотаріальної контори. Однак, державний нотаріус Першої Вінницької державної нотаріальної контори відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, в звязку з відсутністю у померлого правовстановлюючого документу на спадкове майно, про що прийняла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №676/02-31від 04.03.2014 року. Вказані обставини й стали підставою звернення до суду з позовом.

Представник позивача в судове засідання не зявився, проте надав суду письмову заяву про проведення розгляду справи у його відсутність, в якій зазначив, що підтримує вимоги позову в повному обсязі.

Представник Вінницької міської ради в судове засідання не зявився, проте надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що при вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 18.03.1987 року помер батько позивачки - ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про його смерть ІІ-АМ № 394815, виданим Вінницьким міським відділом ЗАГС 19.03.1987 року.

На день смерті померлий проживав та був зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2, що по 5-му провулку Комарова в м. Вінниці.

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, яке складається з 1/2 (одної другої) частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться в м. Вінниці, по 5-му провулку Комарова, буд. № 2.

ОСОБА_1 проживала разом з батьком, доглядала його та вела господарство.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №676/02-31від 04.03.2014 року державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, в звязку з відсутністю у померлого ОСОБА_2 правовстановлюючого документу на 1/2 (одну другу) частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться в м. Вінниці, по 5-му провулку Комарова, 2.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами, цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права, а у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання і у випадку невизнання права особи, вона згідно вимог ст.16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права.

Згідно п. 2 Постанови пленуму ВСУ від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові нрава й обов'язки Інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними, визначає, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про становления цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звергається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців.

Згідно листа Міністерства юстиції України «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» від 21 лютого 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючийий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За вимогами ст.ст.328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність прав власності не випливатиме із закону.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду, виданого Вінницьким обласним об'єднаним бюро технічної інвентаризації 11.07.1992 року ОСОБА_2 зазначено співвласником будинку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться в м. Вінниці, по 5-му провулку Комарова, буд. № 2.

Позивачка є єдиною спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_2

Враховуючи викладене, а також те, що в матеріалах справи міститься достатньо доказів, підтверджуючих право власності померлого ОСОБА_2 на ? частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, по 5-му провулку Комарова, буд. № 2в м. Вінниці, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст. 120 ст. 11, 15, 16, 328-330, 331, 1216, 1217, 1218, 1233, 1268 ЦК України, ст. ст. 10,11, 60, 169, 213-215, 218, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов азур ОСОБА_3 до Вінницької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, право власності, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться в м. Вінниці, по 5 провулку Комарова. 2/вулиці Комарова, 61

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: