АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/3160/15 Головуючий 1 інст. Зінченко Ю.Є
Справа № 2-4456/11 Доповідач Карімова Л.В.
Категорія: право власності
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Карімової Л.В.,

суддів колегії: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Маковецької О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання права власності на ? частину квартири,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 ( у шлюбі Миек) перебувала у шлюбі з ОСОБА_7 з 15 серпня 1986 року до 31 липня 2007 року, від якого мають двох дітей.

У червні 2011 року ОСОБА_5звернулася в порядку вимог ст. 60,70 СК України до суду з вищевказаним позовом та просила визнати за нею право власності в порядку поділу майна подружжя на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Посилалася на те, що вказана квартира була придбана нею та ОСОБА_7 під час їх шлюбу за сумісні кошти, є спільною сумісною власністю, де вона разом з дітьми проживає та зареєстрована.

ОСОБА_7, при житті якого вона не оформила право власності на частину вказаної квартири, помер 18.02. 2010 року.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2011 року позов ОСОБА_5 задоволено. Розділено майно, що є спільною сумісною власністю подружжя та визнано за ОСОБА_5 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в особі свого представника ОСОБА_4, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати це рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_5 у задоволенні позову у звязку з пропуском нею строку позовної давності.

Вказує, що оскаржуваним рішенням суду порушені її права як спадкоємця після смерті її чоловіка ОСОБА_7, померлого 18.02. 2010 року, з яким вона знаходилася у зареєстрованому шлюбі з 07 червня 2008 року, щодо зменшення спадкової маси, до якої входить й квартири № № 374 в будинку № 51 по проспекту 50 років ВЛКСМ у місті Харкові.

Вважає, що ОСОБА_5 пропустила строк позовної давності для поділу майна подружжя, оскільки шлюб між нею та ОСОБА_7 був розірваний за рішенням суду 27.06.2007 року. У звязку з тим, що вона не була залучена до участі у справі про поділ майна подружжя, подала самостійну заяву про застосування до виниклих правовідносин строк позовної давності.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що зявилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Ухвалюючи оспорюване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що спірна квартира була придбана за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 03.09.1991 року ОСОБА_5 та ОСОБА_7 під час шлюбу за сумісні кошти, є їх спільною сумісною власністю.

В цій квартирі проживало подружжя та їх діти, і в даний час проживає та зареєстрована ОСОБА_5 разом з дітьми.

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на вимогах ст.ст. 60,70 СК України, матеріалах справи та не оспорюється апелянтом ОСОБА_3 та її представником ОСОБА_4 в суджовому засіданні апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст.ст. 256,257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.1 ст. 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_5 та не спростовується матеріалами справи після розірвання шлюбу з ОСОБА_7 ОСОБА_5 проживала з дітьми в цій спірній квартирі, за якою будь-якого спору між колишнім подружжям не було, і ОСОБА_5 не вважала порушеними свої права співвласника цієї квартири.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_5 пропустила строк позовної давності, перебіг якого почався з наступного дня після розірвання нею шлюбу з ОСОБА_7, колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до ч.2 ст. 72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

ОСОБА_7 знаходився з ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі з 07 червня 2008 року, в спірній квартирі не проживав, будь-яких дій щодо неї ( у тому числі відчуження) не вчиняв, тому у ОСОБА_5 не було підстав вважати, що її права співвласника квартири порушені. Після смерті ОСОБА_7 та відповідних дій його спадкоємців до предявлення позову ОСОБА_5 про поділ спірної квартири строк позовної давності не сплинув.

У звязку з зазначеним судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення якого відповідає вимогам матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2011 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: