УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., -
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Любешівської селищної ради Любешівського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Любешівського районного суду Волинської області від 15 червня 2012 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області від 17 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, Любешівської селищної ради Любешівського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, а саме: 2/3 частини житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від

15 червня 2012 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано право власності ОСОБА_4 на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справа апеляційного суду Волинської області від 17 березня 2015 року вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін. Державну реєстрацію прав власності ОСОБА_5 на 1/2 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1, проведеної КП «Волинське ОБТІ» 18 грудня 2012 року за реєстровим номером НОМЕР_1 на підставі рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області від 03 лютого 2012 року скасовано.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить вказані судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 06 квітня 2011 року позивач ОСОБА_4, як спадкоємець першої черги за законом, звернувся до Любешівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, проте постановою державного нотаріуса Любешівської державної нотаріальної контори від 28 жовтня 2011 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 9, 11).

Спадкоємець першої черги за законом - ОСОБА_7 відмовилась від належної їй частки спадкового майна на користь позивача відповідно до її письмової заяви від 6 червня 2011 року № 50 АА 0796336, посвідченої нотаріусом Серпухівського нотаріального округу Московської області (а.с. 10).

Згідно довідки Любешівської селищної ради Любешівського району Волинської області № 730/2.19 від 07 жовтня 2011 року ОСОБА_6 до дня смерті проживав у спірному будинку, який рахувався за ним за даними селищної ради.

09 березня 2006 року ОСОБА_6 було складено заповіт на належне йому майно, який в подальшому відповідно до заяви від 05 грудня 2008 року ним був скасований.

З висновку судово-почеркознавчої експертизи, складеного Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз 16 травня 2012 року № 550 вбачається, що підпис від імені ОСОБА_6, розташований після слова «підпис» в заяві про скасування заповіту від його імені від 05 грудня 2008 року виконаний самим ОСОБА_6 (а.с. 70-73).

Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України)

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно із ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За правилами ч. 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, перевіривши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов вірного висновку про те, що позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом у встановлений законом шестимісячний строк після відкриття спадщини. Визначаючись з розміром часток у спадщині, суд першої інстанції, з урахуванням заяви про відмову від прийняття спадщини на користь позивача, подану відповідно до вимог чинного законодавства іншим спадкоємцем першої черги за законом - ОСОБА_7, дійшов обґрунтованого висновку про те, що частка позивача у спадщині збільшилась до 2/3 частини спірного будинку.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення Любешівського районного суду Волинської області від 15 червня 2012 року та ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області від 17 березня 2015 року постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Любешівського районного суду Волинської області від 15 червня 2012 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області від 17 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов
Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова