Ухвала

іменем україни

08 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М.,

Парінової І.К., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_3, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Авіто Дніпро», про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційними скаргами ОСОБА_4 на окрему ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2014 року та окрему ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2011 року публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «Промінвестбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, обґрунтовуючи вимоги тим, що 28 липня 2010 року між банком та товариством з обмеженою відповідальністю «Авіто Дніпро» (далі - ТОВ «Авіто Дніпро») укладено договір про відкриття невідновлювальної кредитної лінії № 160/02-10, згідно з умовами якого останнє отримало кредит у розмірі 22 000 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту терміном до 13 червня 2013 року зі сплатою 22 % річних за користування кредитом та комісії за управління та обслуговування кредитної лінії у розмірі 0,5 % річних. Того ж дня між ПАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 163/15-10, відповідно до умов якого останній поручився перед банком відповідати за належне та своєчасне виконання ТОВ «Авіто Дніпро» взятих на себе зобов'язань за кредитним договором. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 01 лютого 2011 року виникла заборгованість у розмірі 22 839 582 грн 50 коп., яку банк просив стягнути на його користь з ОСОБА_3

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Промінвестбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 22 839 574 грн 82 коп. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Окремою ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2014 року повідомлено кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Дніпропетровської області про вчинення адвокатом ОСОБА_4 дисциплінарного проступку для вирішення питання про застосування дисциплінарного стягнення у відповідності до вимог ст. 35 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Про вжиті заходи зобов'язано повідомити апеляційний суд Дніпропетровської області.

Окремою ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2014 року повідомлено кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Дніпропетровської області про систематичне вчинення адвокатом ОСОБА_4 дисциплінарних проступків для вирішення питання про застосування дисциплінарного стягнення у відповідності до вимог ст. 35 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Про вжиті заходи зобов'язано повідомити апеляційний суд Дніпропетровської області.

У касаційних скаргах ОСОБА_4 просить скасувати окремі ухвали апеляційного суду, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Постановляючи окремі ухвали, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_4, зловживаючи своїми процесуальними правами, систематично зверталася до суду із безпідставними заявами щодо вирішення просувальних питань, з метою затягування розгляду даної справи, що дало апеляційному суду підстави вважати про вчинення адвокатом ОСОБА_4 дисциплінарного проступку у вигляді порушення присяги адвоката.

Проте з висновками, викладеними в окремих ухвалах апеляційного суду, погодитись не можна.

Згідно зі ст. 211 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1986/ed_2014_02_23/pravo1/T041618.html?pravo=1> окрема ухвала є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли.

Так, відповідно до ст. 320 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st320> апеляційний суд у випадках і в порядку, встановлених ст. 211 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу. Суд може також постановити окрему ухвалу, в якій зазначити порушення норм права і помилки, допущені судом першої інстанції, які не є підставою для скасування рішення чи ухвали суду першої інстанції.

Згідно з п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку <nau://ukr08>» апеляційні суди постановляють окремі ухвали та направляють їх відповідним особам і органам для вжиття ними необхідних заходів у порядку, встановленому ст. 211 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st211>, як щодо виявлених при розгляді справи причин та умов, що сприяли порушенню закону, так і щодо порушення норм права та помилок, зокрема тяганини, інших недоліків під час розгляду справи, допущених судом першої інстанції, що не фіксуються в судовому рішенні апеляційного суду.

Постановляючи окремі ухвали, апеляційний суд визначив правовий статус ОСОБА_4 під час розгляду даної справи як адвоката ОСОБА_3, виходячи із того, що з витягу з Єдиного реєстру адвокатів України вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрована у якості адвоката та має свідоцтво на право на зайняття адвокатською діяльністю від 21 серпня 2013 року № 2265.

На підставі цього, керуючись Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», суд дійшов висновку про порушення ОСОБА_4 присяги адвоката й можливості застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на зайняття адвокатською діяльність.

Проте погодитися з таким висновком не можна з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Згідно зі ст. 26 зазначеного закону підставою для здійснення адвокатської діяльності є договір про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути договір про надання правової допомоги, довіреність, ордер, доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ордер - це письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об'єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Статтею 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: надання усних і письмових консультацій, роз'яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об'єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

З аналізу вищевикладених статей вбачається, що документами, які підтверджують повноваження адвоката на надання правової допомоги, може бути ордер та/або договір про надання правової допомоги між адвокатом та його клієнтом. В будь-якому іншому випадку, фізична особа, яка надає правову допомогу іншій фізичній особі, не може вважатись адвокатом.

Разом з тим відповідно до вимог ст. 42 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1802/ed_2011_05_31/pravo1/T041618.html?pravo=1> повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідченні такими документами: довіреністю фізичної особи; довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника; свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна. Повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватись ордером, який виданий відповідним адвокатським об'єднанням, або договором. До ордера адвоката обов'язково додається витяг із договору, у якому зазначаються повноваження на вчинення окремих процесуальних дій.

Зазначена вимога закону не є порушенням, а є обов'язком сторони надати відповідний документ на представництво.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 представляла інтереси ОСОБА_3 як фізична особа, яка діє на підставі довіреності в розумінні ч. 1 ст. 42 Цивільного процесуального кодексу України. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо статусу ОСОБА_4 як адвоката ОСОБА_3

Ураховуючи викладене, в апеляційного суду не було передбачених законом підстав для постановлення окремих ухвали стосовно адвоката ОСОБА_4 на підставі Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

За таких підстав окремі ухвали не відповідають вимогами ст. ст. 211 <nau://ukr/1618-15|st211>, 320 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st320>, тому підлягають скасуванню.

Керуючись ст. ст. 336 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2014_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 342 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2131/ed_2014_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4 задовольнити.

Окрему ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2014 року та окрему ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2014 року скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: В.М. Коротун

Л.М. Мазур

Т.О. Писана

І.К. Парінова