Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2300/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Сарап М. Б.
Доповідач Фомічов С. Є.
РІШЕННЯ

Іменем України

06.10.2015 рокуколегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - Фомічова С.Є.

суддів - Гайсюка О.В.

Карпенка О.Л.

при секретарі - Дімановій Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до фермерського господарства «Ласко» про стягнення суми основного боргу, інфляційних витрат, трьох відсотків річних та пені, за апеляційними скаргами ОСОБА_4, представника ОСОБА_3 та ОСОБА_5, представника фермерського господарства «Ласко» на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04 серпня 2015 року.

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до фермерського господарства «Ласко» про стягнення суми основного боргу, інфляційних витрат, трьох процентів річних та пені.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 08 липня 2014 року позивач набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 4.9909 га. призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Високобайрацької сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області. Зазначене право власності на земельну ділянку було зареєстроване за ним на підставі рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 21 травня 2014 року, винесеного по справі № 390/1017/14-ц, згідно якого за позивачем було визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, на земельну ділянку, що належала померлому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого 27 липня 2001 року Високобайрацькою сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області. Зазначено, що з ІНФОРМАЦІЯ_1 - з дня відкриття спадщини, зазначена вище земельна ділянка стала належати йому, а з 08 липня 2014 року у нього виникло право власності щодо неї. Під час оформлення спадкових прав на земельну ділянку він отримав на руки витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-014, сформований 19 лютого 2014 року, зі змісту якого дізнався, що з 13 грудня 2011 року земельна ділянка перебуває в оренді фермерського господарства «Ласко» строком на 40 років. 22 грудня 2014 року він отримав копію зазначеного договору оренди землі від Управління Держземагентства у Кіровоградському районі Кіровоградської області, зі змісту якого з'ясував, що 17 лютого 2010 року договір оренди землі був укладений (підписаний) між ОСОБА_6 та відповідачем, а 13 грудня 2011 року - зареєстрований Управлінням Держкомзему у Кіровоградському районі Кіровоградської області за НОМЕР_3. Отже, з ІНФОРМАЦІЯ_1 йому стали належані права та обов'язки орендодавця за договором оренди землі, а з 08 липня 2014 року у позивача виникла можливість їх офіційної реалізації та виконання. Враховуючи двосторонній характер договору оренди землі, стверджує, що у відповідача також з 09 липня 2014 року виникла можливість реалізації прав та виконання обов'язків орендаря за договором оренди землі. З метою отримання орендної плати він звернувся до відповідача з відповідною письмовою вимогою, яку останній хоч і отримав 20 грудня 2014 року, але грошей не сплатив. Таким чином, вважає, що з 09 липня 2014 року у відповідача має місце прострочення виконання зобов'язання щодо внесення орендної плати за 2012 та 2013 роки, а з 01 січня 2015 року - за 2014 рік.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04 серпня 2015 року позов ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до фермерського господарства «Ласко» про стягнення суми основного боргу, інфляційних витрат, трьох процентів річних та пені задоволено частково.

Стягнуто з фермерського господарства «Ласко» на користь ОСОБА_3 борг з орендної плати на загальну суму 55 940 грн. 03 коп., що включає в себе: за 2012 рік - 18 823 грн. 96 коп., що складається з наступного: 2 808 грн. 77 коп. - суму основного боргу, 1 143 грн. 17 коп. - суму інфляційних втрат, 41 грн. 09 коп. - суму 3% річних, та 14 830 грн. 93 коп. - суму пені з орендної плати; за 2013 рік - 18 823 грн. 96 коп., що складається з наступного: 2 808 грн. 77 коп. - суму основного боргу, 1 143 грн. 17 коп. - суму інфляційних втрат, 41 грн. 09 коп. - суму 3% річних, та 14 830 грн. 93 коп. - суму пені з орендної плати за 2013 рік; за 2014 рік - 18 292 грн. 11 коп., що складається з наступного: 2 808 грн. 77 коп. - суму основного боргу, 1 143 грн. 17 коп. - суму інфляційних втрат, 38 грн. 55 коп. - суму 3% річних, та 14 301 грн. 62 коп. - суму пені з орендної плати за 2014 рік.

Стягнуто з фермерського господарства «Ласко» на користь ОСОБА_3 понесені ним судові витрати в сумі 559,40 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_4, представником ОСОБА_3 та ОСОБА_5, представником фермерського господарства «Ласко» подані апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови в стягненні іншої частини позовних вимог та ухвалити нове рішення про стягнення з відповідача пені за 2012 рік - 2014 рік в повному обсязі з урахування корегованої вартості земельної ділянки. Просив в іншій частині рішення залишити без змін.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив в частині задоволення позовних вимог рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В іншій частині рішення просив залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених у суді першої інстанції, відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_4, представника ОСОБА_3 слід відхилити, апеляційна скарга ОСОБА_5, представника фермерського господарства «Ласко» підлягає частковому задоволенню з наступних підставах.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, 08 липня 2014 року ОСОБА_3 набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 4.9909 га. призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Високобайрацької сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області. Зазначене право власності на земельну ділянку було зареєстроване за позивачем на підставі рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 21 травня 2014 року, винесеного по справі № 390/1017/14-ц, згідно якого за позивачем було визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, на земельну ділянку, що належала померлому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого 27 липня 2001 року Високобайрацькою сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області.

З ІНФОРМАЦІЯ_1 - з дня відкриття спадщини, зазначена вище земельна ділянка стала належати позивачеві, а з 08 липня 2014 року у нього виникло право власності щодо неї.

Під час оформлення спадкових прав на земельну ділянку позивач отримав на руки витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-014, сформований 19 лютого 2014 року, зі змісту якого вбачається, що з 13 грудня 2011 року земельна ділянка перебуває в оренді Фермерського господарства «Ласко» строком на 40 років.

22 грудня 2014 року позивач отримав копію зазначеного договору оренди землі від Управління Держземагентства у Кіровоградському районі Кіровоградської області, зі змісту якого слідує, що 17 лютого 2010 року договір оренди землі був укладений (підписаний) між ОСОБА_6 та відповідачем, а 13 грудня 2011 року - зареєстрований Управлінням Держкомзему у Кіровоградському районі Кіровоградської області за НОМЕР_3.

З метою отримання орендної плати позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою, яку відповідач отримав 20 грудня 2014 року, однак виплат позивачеві не провів.

Ухвалюючи рішення про стягнення заборгованості за договором оренди, інфляційних витрат та трьох відсотків річних, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що ці позовні вимоги відповідно до вимог статей 759, 762, 509, 525, 526, 625 ЦК України є обґрунтованими та засновані на законі, оскільки судом встановлено, що відповідач не виконав зобов'язання відповідно до умов договору оренди внаслідок чого утворилась заборгованість. Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують.

Згідно зі ст.214 ЦК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені не відповідає.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 06 жовтня 1998 року «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно з ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання.

Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до п. 13 договору оренди землі від 17 лютого 2010 року укладеного між ОСОБА_6 та фермерським господарством «Ласко», сторони домовились, що кожна із сторін за невиконання або неналежне виконання умов цього договору, несе перед іншою стороною відповідальність передбачену законодавством України. За прострочення терміну сплати орендної плати орендар несе майнову відповідальність у вигляді сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від грошової оцінки земельної ділянки за кожен день прострочення платежу.

Колегія суддів, вважає, що судом першої інстанції при визначенні розміру пені було правильно визначено дату з якої почав спливати строк звернення до суду з позовом, а саме після 20 грудня 2014 року, коли відповідач отримав від позивача лист -повідомлення, про нового орендодавця, але суд першої інстанції провів розрахунок пені за кожний рік несплати орендної плати окремо. З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів судової палати погодитись не може. Право отримання орендної плати за три роки у позивача виникло з часу його звернення до відповідача з заявою про її виплату і як спадкоємець він повинен отримати її в повному обсязі, але відповідальність за несвоєчасну її сплату може настати лише один раз відповідно до умов договору, незалежно від суми заборгованості. За таких обставин колегія суддів судової палати вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 14301,61 грн. неустойки (пені).

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги ОСОБА_4, представника ОСОБА_3 щодо невірного застосування судом першої інстанції під час розрахунку сум пені розміру нормативної грошової оцінки за 2010 рік з наступних підстав.

Відповідно до п. 2.4. договору оренди землі грошова оцінка земельної ділянки на момент укладення договору становить 62 726,40 грн. П.13 договору передбачено, що за прострочення терміну сплати орендної плати орендар несе майнову відповідальність у вигляді сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від грошової оцінки земельної ділянки за кожен день прострочення платежу. Вказаним пунктом договору не визначено, що розмір пені має визначатись виходячи з нормативної грошової оцінки землі, встановленої у відповідному році виникнення заборгованості.

З огляду на зазначене, судова колегія приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції належить змінити в частині стягнення пені (неустойки) та визначення загальної суми заборгованості, а в решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, представника ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, представника фермерського господарства «Ласко» задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04 серпня 2015 року в частині стягнення пені та визначення загальної суми заборгованості змінити, стягнути з фермерського господарства «Ласко» на користь ОСОБА_3 14301,61 грн. неустойки (пені), а всього заборгованості 26278.17 грн.

В решті рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04 серпня 2015 року залишити без змін

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту його проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: