РІШЕННЯ

Іменем України

23 липня 2015 року Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді - Крамаренка А.І.

при секретарі - Корнієнко Н.І.

за участі: позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист гідності, честі та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона та ОСОБА_3 постійно проживають в АДРЕСА_2.

05.12.2014 року ОСОБА_3 стояла біля під'їзду із дерев'яною палкою. Коли вона підійшла, то ОСОБА_3 вдарила її два рази по голові та виклалась нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою.

Вказані неправомірні дії ОСОБА_3 призвели до порушення її душевного стану з наслідками для здоров'я, підвищення артеріального тиску, погіршення самопочуття.

Після вказаного випадку у неї погіршилось загальне самопочуття, пропав апетит, вона стала постійно нервувати, з'явилося відчуття приниження та безпорадності, що не дає їй нормально жити та вводить в стресовий стан.

Просила зобов'язати ОСОБА_3 особисто, в усній формі, спростувати поширену нею недостовірну інформацію про те, що вона, ОСОБА_1, повія, веде недостойний спосіб життя, на протязі двох днів з моменту набрання рішенням законної сили шляхом вибачення перед нею; стягнути з ОСОБА_3 на її користь у відшкодування моральної шкоди 100000 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити.

ОСОБА_3 подала заяву про розгляд справи у її відсутність. В попередніх засіданнях позов не визнавала. Зазначала, що з 3 по 7 листопада 2014 року знаходилась з онуком в АДРЕСА_1. До дому приїздила близько 18 години. З палкою вона не ходить, а отже ОСОБА_1 вона не била. Вважала подання даного позову до суду наслідком неприязливих відносин між сторонами.

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона сиділа на лавці біля під'їзду та бачила як ОСОБА_3 ображала ОСОБА_1 та двічі вдарила останню палкою.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що знайома з ОСОБА_1 05.11.2014 року вона нічого не бачила. 7-8 листопада 2014 року ОСОБА_1 повідомила, що її побила ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона проживає по сусідству з ОСОБА_3 Остання 05.11.2014 року ходила доглядати за онуком, оскільки його батьки були на роботі а в школі були канікули.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що ОСОБА_3 є його матір'ю. Він з дружиною працює в ПАТ «Бердянські жниварки» з 8 до17 години. 05.11.2014 року їх син був на канікулах та його доглядала ОСОБА_3

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пп. 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами) відповідно до ст. 137 ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд повинен навести в рішенні відповідні мотиви.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Отже, позивач повинен довести факт завдання моральної шкоди, характер моральних страждань та розмір шкоди, які мають бути підтверджені відповідними доказами.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Як встановлено судом сторони проживають в житловому будинку АДРЕСА_2 та між ними існують неприязливі відносини, що визнається сторонами та у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Позивач, як на підставу відшкодування моральної шкоди посилається на усні образи та тілесні ушкодження, що з її слів були завдані їй відповідачем.

Проте, з наданих позивачем документів не вбачається, що остання зверталася за медичною допомогою з приводу завдання їй тілесних ушкоджень.

Сам факт виклику ОСОБА_1 швидкої медичної допомоги не може свідчити про вчинення щодо неї будь-яких протиправних дій. Зокрема, з виписки із медичної карти стаціонарного хворого вбачається, що станом на 07.08.2014 року ОСОБА_1 мала захворювання: Цукровий діабет, тип ІІ, середньої ст. тяжкості, ст. субкомпенсації; Атеросклеротичний кардіосклероз; Гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ступ, ризик 3; Дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст.; Поширений остеохондроз хребта; Хронічний холецисто-панкреатит, ст. н/ремісії.

Також, суд критично ставиться до пояснень свідка ОСОБА_4, оскільки вона перебуває у дружніх відносинах з позивачем та також зверталася до суду з позовом до ОСОБА_3 про захист честі та гідності, відшкодування моральної шкоди.

Разом з тим, відповідно до висновку про результати розгляду звернення ОСОБА_1 від 02.01.2015 року опитані в ході перевірки ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11, які проживають по сусідству із сторонами та 05.11.2014 року перебували у себе вдома, пояснили, що ніяких бійок та сварок між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вони не чули та не бачили.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позивач не довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а отже позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 57 - 61, 212 - 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено через суд першої інстанції до апеляційного суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.І. Крамаренко