Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 316/2000/14 головуючий у 1-й інстанції Курач І.В.
провадження № 22-ц/778/5616/15 суддя-доповідач Панкеєв О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Кухаря С.В., Панкеєва О.В.,

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 23 січня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, які діють також в інтересах своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - Служба у справах дітей Енергодарської міської ради, про звернення стягнення на майно та виселення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, які діють також в інтересах своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - Служба у справах дітей Енергодарської міської ради, про звернення стягнення на майно та виселення.

До початку розгляду справи по суті позивач збільшив позовні вимоги.

В обґрунтування позову зазначивши, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 14.12760 від 25.07.2007 року. Згідно з умовами договору відповідач отримав кредит в розмірі 40 000,0 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном погашення 20.07.2010 року.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.

Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 05.06.2014 року має заборгованість - 31 901,18 доларів США, яка складається з наступного: 24 743,91 доларів США - заборгованість за кредитом; 4 883, 45 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 734,47 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; А також штрафи відповідно до п.6.6 умов кредитного договору: 21,26 доларів США - штраф фіксована частина; 1 518,09 доларів США - штраф процентна складова.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 25.07.2007 року уклали договір іпотеки № ДЗ796. Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку належне йому майно, а саме: квартиру загальною площею 60,09 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 Майно належить відповідачеві на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області 31.10.2002 року за реєстраційним номером 7725. Ціна предмету іпотеки дорівнює 224,725 грн..

У зв'язку з зазначеним, позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 14.12760 від 25.07.2007 року в сумі 31 901,18 доларів США, що в еквіваленті за курсом 11,76 відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.06.2014 року становить 375 166,17 грн. звернути стягнення на квартиру загальною площею 60,09 кв.м, яка розташована за адресою: Запорізька область, м. Енергодар, вул. Комсомольська, б. 39 кв.35 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № Д3796 від 25.07.2007 року) ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі - продажу будь - яким способом з іншою особою - покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також з наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані і проживають у квартирі, розташованій за адресою АДРЕСА_1

Заочним рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 23 січня 2015 року позов задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 14.12760 від 24.07.2007 року в сумі 31 901,18 доларів США, що в еквіваленті за курсом 11,76 відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.06.2014 року становить 375 166,17 грн., звернуто стягнення на квартиру загальною площею 60,09 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № Д3796 від 25.07.2007 року) ПАТ «Приватбанк» з укладанням від його імені договору купівлі - продажу будь - яким способом з іншою особою - покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі - продажу предмету іпотеки у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

В частині позовних вимог про виселення осіб із житлового приміщення відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судові витрати: сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3 654,0 грн..

На вказане заочне рішення суду ПАТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у виселенні відповідачів скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право його змінити. За роз'ясненнями п. 19 постанови Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» № 12 від 24.10.2008 року, якщо помилки у рішенні суду першої інстанції стосуються фактичної сторони справи чи правового обґрунтування рішення, то їх усунення необхідно вважати також зміною рішення.

Відповідно до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для зміни рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Як вбачається із матерів справи, що між ЗАТ КБ « Приватбанк», яке в подальшому було перейменовано в ПАТ КБ «ПриватБанк» ( а.с.22-27) та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 14.12760 від 25.07.2007 року ( а.с. 13-16), відповідно до якого відповідач отримав 40 000,0 доларів США до 20.07.2017 року зі сплатою відсотків . за користування кредитом у розмірі 16,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

В забезпечення кредитного договору ОСОБА_2 уклав з банком іпотечний договір № ДЗ796 від 25.07.2007 року, предмет якого є квартира загальною площею 60,09 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належить відповідачеві на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області від 31.10.2002 року за реєстраційним номером 7725. Ціна предмету іпотеки дорівнює 224,725 грн.. ОСОБА_3 , співвідповідач по справі надала заяву ( а.с.17) про надання згоди своєму чоловікові ОСОБА_2 на отримання кредиту в ЗАТ КБ « ПриватБанк» та на передачу в іпотеку придбаної ними в зареєстрованому шлюбі квартири АДРЕСА_1.

Задовольняючи позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_2 порушував графік погашення кредиту ( а.с. 7-10) внаслідок чого склалася заборгованість в розмірі 31 901,18 доларів США, що за курсом 11,76 відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.06.2014 року складає 375 166,17 грн., яка складається з наступного: 24743, 91 доларів США - заборгованість за кредитом; 4 883, 45 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 734,47 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до п.6.6 умов кредитного договору: 21,26 доларів США - штраф фіксована частина; 1 518,09 доларів США - штраф процентна складова.

За роз'ясненнями п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24.10.2008 року « якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується».

У відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" апеляційним судом рішення суду першої інстанції переглядається лише в частині його оскарження в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідачі ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_8, вказане рішення суду в апеляційному порядку не оскаржували, а тому рішення суду в частині звернення стягнення не перевіряється.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині виселення відповідачів, суд першої інстанції виходив із того, що до складу сім'ї відповідача ( а.с. 50), входять троє неповнолітніх дітей, Служба у справах дітей Енергодарської міської ради не дала згоди на їх виселення, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Проте на час укладання договору іпотеки відповідач ОСОБА_3 з дітьми не були зареєстровані та не проживали в іпотечній квартирі , були зареєстровані лише 25.01.2008 року без згоди іпотекодержателя і тому згоди Служба у справах дітей Енергодарської міської ради на їх виселення не потребує.

Між тим вимоги про примусове виселення відповідачів не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За правовою позицією викладеної в постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року по цивільній справі №6-39 цс15, та за змістом статей 39, 40 Закону України "Про іпотеку" та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено рішенні суду ( а відповідно до вимог ст.11 ЦПК України в позовній заяві).

Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2 статті 109 ЖК Української РСР).

Як вбачається із матеріалів справи, іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту (а.с.18-20), а тому відповідно до положень ч. 2 ст. 109 ЖК України, вимоги позивача в частині виселення, не можуть бути задоволені оскільки не має правових підстав для виселення відповідача без надання іншого житлового приміщення, як просить позивач у позовній заяві.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про виселення необхідно змінитив частині правового обґрунтування,

В решті рішення не переглядається, оскільки не оскаржується сторонами.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 23 січня 2015 року у цій справі в частині відмови у задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про виселення змінити в частині правового обґрунтування.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді