АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4959/15 Головуючий 1 інстанції Шарко О.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі :

Головуючого: - Коровіна С.Г.

Суддів : - Коваленко І.П.

Довгаль А.П.

При секретарі: - Огарьовій О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого з батьків,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, в якому просить суд надати дозвіл на виїзд за межі України ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та супроводу матері - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, до Чорногорії строком на 12 днів перебування - у період з 28 квітня 2015 року по 10 травня 2015 року у супроводі батька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позивач в обґрунтування позову позивач зазначив, що 23 квітня 2004. року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб, який було розірвано рішенням Московського районного суду м.Харкова від 29.05.2014 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 року народження та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, які проживають разом з матір'ю. Взимку 2013 року сторони припинили підтримувати шлюбні відносини, з цього ж часу вони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. В попередні роки він з дружиною та дітьми відпочивали в інших країнах по декілька разів на рік, однак, після припинення відносин, дружні відносини з дружиною зберегти не вдалося, у зв'язку' з чим вони не мажуть досягти згоди стосовно організації відпочинку сина за 2015 рік, відповідач чинити перешкоди щодо виїзду. Для дитини виїзд до моря має лікувальний характер, сприятиме зміцненню імунної системи та покращить загальний рівень самопочуття, відповідач на неодноразові його звернення щодо надання дозволу не реагувала.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_10 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, надала суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_6, представник відповідача ОСОБА_11 позовні вимоги не визнали у повному обсязі, вважаючи їх необгрунтованими та безпідставними, зазначили, що сам син ОСОБА_9, не бажає розлучатися з матір'ю, та вилітати з батьком нібито на відпочинок, фахівцями Управління у справах дітей проводила з позивачем бесіду щодо неналежного виконання батьківських зобов'язань та неприпустимість жорстокого поводження з дітьми, дитина негативно ставиться до батька, його батьків, між ними відсутній емоційний зв'язок. Позивачем не надано доказів бронювання квитків на літак, готелю, місця, де буде харчуватись дитина, не надано доказів про матеріальну спроможність виїхати за межі України з двома маленькими дітьми, оскільки згідно податкової декларації, він як ФОП заробив лише 5431 грн., позивач має заборгованість по аліментам, які стягуються з нього на підставі рішення суду. Окрім того, відповідно рішення апеляційного суду від 09.04.2014 року він є боржником не лише по аліментам, але й перед своїм бізнес-партнером ОСОБА_12 у сумі 937000 грн. Намагання ОСОБА_5 кудись виїхати з дітьми, без її згоди та супроводу протерічіть їх інтересам, створює небезпеку їх неповернення.

У судове засідання представник третьої особи - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялися заздалегідь і належним чином, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 травня 2015 року в позові відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_5 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, задовольнивши позовні вимоги. Апелянт вважає, що рішення суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Само по собі закінчення строку на який позивач просив надати дозвіл на виїзд з дитиною за кордон без згоди матері не є підставою для відмови у позові. Строк на який він бажав виїхати з дитиною за кордон сплинув не з його вини. Рішення суду, на думку апелянта, позбавляє дитину можливості виїхати з батьком на відпочинок за кордон.

Заслухавши доповідача, представника апелянта, дослідивши матеріали справи колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували у шлюбі з 23 квітня 2004 року по 29.05.2014 року. від шлюбу мають двох дітей ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1, які поживають з матір'ю. З 2013 року сторони проживають окремо.

Позивач зазначав, що виїзд до моря разом із сином необхідний для оздоровлення та лікування дитини. Представник відповідача зазначав, що дитина не бажає розлучатися матір'ю та виїжджати за кордон із батьком.

Відповідно до ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою КМУ від 27.01.1995 року №57 передбачено, що Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Виїзд за межі України громадян, яки не досягли 16 річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, можливо у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу

другого з батьків. З матеріалів справи вбачається, що з позовом про надання дозволу

ОСОБА_5 звернувся до суду 13.12.2014 року. Справу розглянуто 25 травня 2015 року на цей час розгляду справи сплинув строк на який позивач просив надати дозвіл на виїзд з дитиною за кордон без згоди матері. Таким чином задовольнити позов і надати дозвіл на виїзд ОСОБА_5 разом із сином ОСОБА_13 в період з 28 квітня 2015 року по 10 травня 2015 року суд був позбавлений можливості. Позивач не уточнив позовних вимог і не зазначив інший термін для виїзду за кордон. Діючим законодавством передбачена можливість вирішити питання про надання дозволу на виїзд дитини з батьком за кордон без згоди матері на разовий виїзд і на конкретний період. Надання згоди на неодноразовий виїзд за кордон без зазначення конкретного терміну та державу у яку здійснюється виїзд законом не передбачено.

При таких обставинах суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову. доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Час на який просив позивач надати дозвіл на виїзд закінчився і ухвалювати рішення про надання дозволу на виїзд батька з дитиною за кордон з 28 квітня 2015 року по 10 травня 2015 року неможливо було 25 травня 2015 року також це неможливо під час розгляду апеляційної скарги у серпні місяці 2015 року. Колегія погоджується з рішенням суду і відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -