Ухвала

іменем україни

09 липня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 березня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області від 12 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ключове рішення», ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу жилого будинку,

в с т а н о в и в:

09 червня 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вказані вище судові рішення, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті, тобто з пропуском строку, встановленого ч. 1 ст. 325 ЦПК України, відповідно до вимог якої касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

У клопотанні, доданому до касаційної скарги заявники просять поновити строк на касаційне оскарження.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущений заявниками з поважних причин, суд вважає за можливе поновити його.

У грудні 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Ключове рішення» (далі - ТОВ «Ключове рішення»), ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу жилого будинку, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що під час перебування їх у шлюбі ними було набуте нерухоме майно - жилий будинок з гаражем загальною площею 254,1 кв. м, надвірними будівлями та земельною ділянкою площею 2 163 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1. 18 лютого 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, та для забезпечення виконання зобов'язань, договір іпотеки та ОСОБА_2 надано згоду на укладення договору та надання у заставу майна, у тому числі спірного житлового будинку. Проте у подальшому, при реалізації предмету іпотеки, на їх думку, було порушено вимоги законодавства. Рішення про виселення співвласника будинку ОСОБА_2 судом не приймалось та згоди на продаж будинку вона не надавала, позивачі вважають її житлові та майнові права порушеними. Позивачі просили визнати недійсним договір купівлі-продажу №484 від 10 липня 2013 року спірного житлового будинку з гаражем, загальною площею 254,1 кв.м, житловою площею 113,3 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 2163 кв.м, укладений між Полтавським ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Ключове рішення».

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 20 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області від 12 травня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять ухвалені у справі судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами, <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1987/ed_2014_02_23/pravo1/T041618.html?pravo=1>відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 578 ЦК України та ст. 6 Закону України «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу (іпотеку) лише за згодою усіх співвласників.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суди попередніх інстанцій, дійшли вірного висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки при укладенні договору іпотеки ОСОБА_2 надавала згоду на його укладення, оспорюваний договір був укладений в рахунок виконання рішення Київського районного суду м. Полтави від 08 вересня 2014 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про розірвання кредитного договору.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 строк на касаційне оскарження на рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 березня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області від 12 травня 2015 року.

Відмовити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ключове рішення», ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу жилого будинку.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ