АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровськоі області в складі

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Левцунову І.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Придніпровська залізниця» в особі відокремленого структурного підрозділу «Павлоградська дистанція колії» про визнання недійсними розпорядчих документів та такими, що не встановлюють фактичну інтенсивність руху поїздів, визнання неправомірними дій щодо зміни істотних умов праці, зобов'язання поновити попередні умови праці,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся з позовом, який уточнював в ході розгляду справи, до Державного підприємства «Придніпровська залізниця» в особі відокремленого структурного підрозділу «Павлоградська дистанція колії» про визнання недійсними розпорядчих документів та такими, що не встановлюють фактичну інтенсивність руху поїздів, визнання неправомірними дій щодо зміни істотних умов праці, зобов'язання поновити попередні умови праці(а.с.1-3, 25-28, 166-167).

Позивач зазначав, що з 11.04.2000 року працював монтером колії Павлоградської дистанції колії Придніпровської залізниці на дільниці Павлоград 1-Красноармійськ, та має стаж роботи на цій посаді 14 років. Для чоловіків пільговий стаж 12 років і 6 місяців згідно ст.55 «а» ЗУ «Про пенсійне забезпечення» і ПКМУ №583 від 12.10.1992 року «Про затвердження списку професій і посад працівників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті і в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років", посада монтера колії магістральних залізниць, зайнятих на поточному утриманні колій та штучних споруд та які безпосередньо забезпечують безпеку руху на магістральному транспорті.

Він передбачав, що пільговий стаж ним зароблено, оскільки при прийомі на роботу у 1994 році (переведення у 2000 році) відділом кадрів було повідомлено про надання пільгового пенсійного забезпечення, а через 20 років підприємство встановило, що на цій дільниці вже не має пільг, пільга чомусь "пропала" ще із 1994 року, що визначено документами Придніпровської залізниці №НЗК8/53 від 01.03.2006 року та № ДОС - 20/248 від 02.04.2012 року, який чомусь виник у Павлоградській дистанції тільки у 2013 році.

Про порушення свого права дізнався з письмової відповіді начальника Придніпровської залізниці, яку отримав 24.11.2014 року.

За час із 1992 року по 2013 рік усі хто приймався в дистанцію колії на посади бригадирів, монтерів колії, шляхових та мостових майстрів жодним чином не було попереджено, що пільг на цій дільниці не має, хоча вони були і відрахування до Пенсійного фонду підприємство у ці роки здійснювало, також саме і для працівників, які отримали ці довідки і пішли на пенсію із 1992 року по 2013 рік. Останній монтер колії, який скористався правом на пільгову пенсію, отримав довідку 03.01.2013 року.

Отже, переходячи на роботу до відповідача за професією - монтер колії, відділом кадрів він був попереджений про важкі умови праці та про те, що отримує право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки зазначена професія внесена до списку професій, що затверджений постановою КМУ № 583 від 12.10.1992 року.

Згідно вказаної відповіді відповідач в односторонньому порядку, без будь-яких попереджень, змінив умови трудового договору, скасувавши пільгу стосовно призначення пенсії за вислугу років.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_2 в позовних заявах в редакції від 01.12.2014 року, від 19.12.2014 року та від 03.02.2015 року (а.с.1-3, 25-28, 166-167) просив:

зобов'язати відповідача зарахувати йому, ОСОБА_2, - монтеру колії пільговий стаж роботи в Павлоградській дистанції колії на дільниці Новомосковськ-Красноармійськ, а саме в період з 03.05.1994 року по 06.07.1994 року та з 11.04.2000 року по 03.10.2013 року у зв'язку із несвоєчасним ознайомленням працівників із суттєвими змінами умов праці(зміна пільг) згідно ст.32 КЗпП;

визнати недійсним розпорядчий документ із таблицями Державного Підприємства «Придніпровська залізниця» № НЗК8/53 від 01.03.2006 року з визначення інтенсивності руху поїздів по дільницях Придніпровської залізниці за діючим графіком руху, який виданий заступником начальника залізниці по кадрам, учбовим закладам і соціальним питанням Шестаковим В.П. та таким, що не встановлює фактичну інтенсивність руху поїздів по дільниці Павлоград 1-Красноармійськ та помилково вказує, що дільниця є неінтенсивною, у зв'язку із чим позивача позбавлено виходу на пенсію за вислугою років відповідно до Списку затвердженому ПКМУ від 12.10.1992 року №583 при наявності стажу монтером колії магістральних залізниць зайнятим на поточному утриманні та ремонті колій на дільниці з інтенсивним рухом поїздів, чим неправомірно змінено істотні умови трудового договору;

визнати недійсним розпорядчий документ із таблицями Державного Підприємства «Придніпровська залізниця» № ДОС - 20/248 від 02.04.2012 року з визначення інтенсивності руху поїздів по дільницях Придніпровської залізниці за діючим графіком руху, який виданий заступником начальника дирекції залізничних перевезень Корніловим В.О. та таким, що не встановлює фактичну інтенсивність руху поїздів по дільниці Павлоград 1-Красноармійськ та помилково вказує що дільниця є неінтенсивною, у зв'язку з чим позивача позбавлено виходу на пенсію за вислугою років відповідно до Списку затвердженому ПКМУ від 12.10.1992 року №583 при наявності стажу монтером колії магістральних залізниць зайнятим на поточному утриманні та ремонті колій на дільниці з інтенсивним рухом поїздів, чим неправомірно змінено істотні умови трудового договору;

зобов'язати відповідача визначити фактичний рух поїздів по дільниці Павлоград 1-Красноармійськ та поновити позивачу попередні умови трудового договору;

визнати неправомірними дії відповідача щодо зміни істотних умов праці ОСОБА_2 стосовно скасування пільги щодо права про призначення пенсії за вислугу років;

зобов'язати відповідача поновити ОСОБА_2 попередні умови праці, з правом на призначення пенсії за вислугу років, як робітнику професії монтера колії магістральної залізниці, відповідно до ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-Х11 від 05.11.1991 року, постанови Кабінету міністрів України № 583 від 12.10.1992 року.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2015 року позов ОСОБА_2 до Державного підприємства «Придніпровська залізниця» в особі відокремленого структурного підрозділу «Павлоградська дистанція колії» в частині вимог щодо зобов'язання визначити фактичний рух поїздів по дільниці Павлограді 1-Красноармійськ залишено без розгляду(а.с.191).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2015 року позовна заява ОСОБА_2 до Державного підприємства «Придніпровська залізниця» в особі відокремленого структурного підрозділу «Павлоградська дистанція колії» про визнання недійсними розпорядчих документів та такими, що не встановлюють фактичну інтенсивність руху поїздів, визнання неправомірними дій щодо зміни істотних умов праці, зобов'язання поновити попередні умови праці - залишена без задоволення(а.с.195-196).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неповне з'ясування обставин, наведених в позовній заяві, порушення судом норм матеріального та процесуального права(а.с.199).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За правилами ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ч.2 ст.16 ЦК України, які мають універсальний характер і можуть застосовуватись до відповідних суб'єктивних прав. За положеннями ст.16 ЦК України під час розгляду і вирішенні цивільної справи суд визначає спосіб захисту виходячи із закону, який регулює конкретні правовідносини, і тих юридичних фактів, що обумовлюють виникнення цих правовідносин та цього спору. Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту із числа передбачених ст.16 ЦК з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

Із справи вбачається, що ОСОБА_2 перебуває з Державним підприємством «Придніпровська залізниця» у трудових відносинах з 1994 року, що підтверджується відомостями про роботу, що внесені до трудової книжки(а.с.172-173).

Як видно із змісту позовних вимог, ОСОБА_2 просить визнати недійсними розпорядчі документи з таблицями від 01.03.2006 року № НЗК8/53 та від 02.04.2012 року № ДОС-20/248, та такими, що не встановлюють фактичну інтенсивність руху поїздів по дільниці Павлоград 1 - Красноармійськ, з посиланням на те, що за змістом останніх він позбавлений права оформити пільгову пенсію.

Разом з тим, перевіривши доводи та заперечення сторін щодо зазначених вимог, суд встановив, що документи від 01.03.2006 року № НЗК8/53 та від 02.04.2012 року № ДОС-20/248 є супровідними листами про направлення для використання в роботі таблиць, якими визначено відповідну інтенсивність руху поїздів на дільницях Придніпровської залізниці(а.с.103-119, 120-121).

Отже, оскаржувані листи та таблиці визначення інтенсивності руху поїздів на дільницях Придніпровської залізниці носять інформативний характер і можуть бути використані як докази при розгляді справи, в якій останні можуть підтвердити або спростувати відповідні обставини, а відтак суд прийшов до правильного висновку, що положеннями ст.16 ЦК України не передбаченого такого способу захисту, як визнання супровідних листів та таблиць визначення інтенсивності руху поїздів по дільницях Придніпровської залізниці недійсними, а тому обгрунтовано відмовив в задоволенні зазначених вимог.

За змістом позовних вимог ОСОБА_2 також просив визнати неправомірними дії Державного підприємства «Придніпровська залізниця» щодо зміни істотних умов праці стосовно скасування пільги щодо права на призначення пенсії за вислугу років, зобов'язання відповідача поновити йому попередні умови праці з правом на призначення пенсії за вислугу років, як робітнику професії монтера колії магістральної залізниці відповідно до ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та постанови Кабінету Міністрів України №583 від 12.10.1992 року.

Щодо таких вимог суд встановив наступне.

Так, за правилами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ч.3, 4 ст.32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

В п.31 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що згідно з ч.3 ст.32 КЗпП в межах спеціальності, кваліфікації і посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці: систем і розмірів оплати, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміни розрядів і найменування посад та інших - допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці та що про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці. Якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у зв'язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обов'язку поновити працівникові попередні умови праці.

Як видно із справи, ОСОБА_2 не надав в порядку, визначеному ст.60 ЦПК України доказів, передбачених ст.ст.57,58 ЦПК України, які б містили інформацію щодо предмета доказування, а саме доказів стосовно встановлення йому роботодавцем інших умов праці, ніж ті, при яких він продовжує працювати на даний час, не вказав суду на наявність документів, якими визначені попередні умови праці та на підставі яких документів було змінено, за його твердженнями, умови праці.

Судом встановлено, що позивач особисто письмово не звертався до відділу кадрів Павлоградської дистанції колії за отриманням довідки для підтвердження наявності стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугою років, відповідно і відмови у видачі такої довідки не отримував. Даний факт в судовому засіданні підтвердив представник позивача, про що суд зазначив у судовому рішенні.

Встановивши вказані обставини, суд відповідно до наведених положень діючого законодавства, що регулюють питання стосовно змін в організації виробництва і праці, прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_2 не надав доказів в підтвердження зазначених вимог, у зв'язку з чим суд обгрунтовано відмовив в їх задоволенні за недоведеністю обставин, наведених в позовній заяві. При цьому суд обгрунтовано зазначив у судовому рішенні, що питання стосовно призначення пільгової пенсії вирішуються у іншому передбаченому діючим законодавством порядку.

Що стосується показань свідків та довідки, на які посилався позивач, то суд обгрунтовано не взяв їх до уваги, оскільки вони стосуються умов праці інших працівників підприємства Державного підприємства «Придніпровська залізниця».

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на неповне з'ясування обставин, наведених в позовній заяві, не можуть бути взяті до уваги, оскільки судом з'ясовані обставини справи, права та обов'язки сторін, доводи скарги не спростовують висновки суду про відмову в задоволенні заявлених вимог з підстав, наведених у судовому рішенні.

Таким чином, рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи та нормам діючого законодавства, що регулює зазначені правовідносини, підстав для скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-