Провадження № 2/344/3922/15
У Х В А Л А

20 липня 2015 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Домбровська Г.В., розглянувши заяву про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Івано-Франківського відділення АТ «Банк «Фінанси та Кредит» № 12 про визнання недійсними додаткової угоди та заяви на видачу готівки,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Івано-Франківського відділення АТ «Банк «Фінанси та Кредит» № 12 про визнання недійсними додаткової угоди та заяви на видачу готівки.

20 липня 2015 року ОСОБА_1 подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить заборонити ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» вчиняти будь-які дії по стягненню заборгованості по додатковій угоді № 1 до договору про збільшення суми невідновлювальної лінії № 67pv12-06 від 22.02.2006 р., заяв на видачу готівки № 6 від 26.07.2007 р. та № 1 від 10.08.2007 р., укладених між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 до набрання законної сили рішенням по даній справі; зупинити стягнення на підставі виконавчого листа № 0907/2-4654/2011, виданого 30.07.2012 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 584 850,66 грн., до набрання законної сили рішенням по даній справі.

Згідно з частиною 1 статті 151 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (частина 3 статті 151 ЦПК України).

Статтею 152 ЦПК України визначено види забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом.

Так, позов забезпечується:1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим

особам.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Під забезпеченням позову Суд розуміє вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення цивільної справи, визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Проаналізувавши обставини, викладені в заяві про забезпечення позову, та вимоги чинного законодавства України, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області приходить до наступних висновків.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_2 України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року «Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків».

Як вбачається зі змісту позовних вимог в даній цивільній справі, Позивач просить визнати недійсними додаткову угоду № 1 до договору про збільшення суми невідновлювальної лінії № 67pv12-06 від 22.02.2006 р., заяви на видачу готівки № 6 від 26.07.2007 р. та № 1 від 10.08.2007 р., укладених між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1

В заяві про забезпечення позову заявник просить заборонити ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» вчиняти будь-які дії по стягненню заборгованості по додатковій угоді № 1 до договору про збільшення суми невідновлювальної лінії № 67pv12-06 від 22.02.2006 р., заяв на видачу готівки № 6 від 26.07.2007 р. та № 1 від 10.08.2007 р., укладених між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 до набрання законної сили рішенням по даній справі, а також зупинити стягнення на підставі виконавчого листа № 0907/2-4654/2011, виданого 30.07.2012 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 584 850,66 грн., до набрання законної сили рішенням по даній справі.

Підставами для необхідності вжиття заходів забезпечення позову заявником зазначено те, що примусове виконання рішення суду за Виконавчим листом Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 липня 2012 року до вирішення судом справи про визнання недійсними додаткової угоди та заяв на видачу готівки створює очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам Позивача.

В той же час, на підтвердження зазначених у заяві про забезпечення позову обставин заявником до заяви про забезпечення позову додано копію Виконавчого листа Івано-Франківської області від 30 липня 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості у розмірі 584 850,66 грн. за кредитним договором № 67pv12-06 від 22.02.2006 р., а також копію Постанови державного виконавця відділу ДВС Івано-Франківського МУЮ від 02 квітня 2015 року ВП № 34435834 про стягнення в розмірі 20% з заробітної плати боржника до погашення заборгованості 584 850,66 грн.

Отже, зі змісту наданого виконавчого листа ОСОБА_2 встановлено, що його видано на виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості у розмірі 584 850,66 грн. за кредитним договором № 67pv12-06 від 22.02.2006 р., а не лише за додатковою угодою № 1 до договору про збільшення суми невідновлювальної лінії № 67pv12-06 від 22.02.2006 р., заявою на видачу готівки № 6 від 26.07.2007 р. та № 1 від 10.08.2007 р., укладених між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1, які є предметом оскарження в даній цивільній справі.

Системний аналіз змісту заяви про забезпечення позову, позовної заяви та доданих суду документів, свідчить про те, що фактично заборона ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» вчиняти будь-які дії по стягненню заборгованості по додатковій угоді № 1 до договору про збільшення суми невідновлювальної лінії № 67pv12-06 від 22.02.2006 р., заяв на видачу готівки № 6 від 26.07.2007 р. та № 1 від 10.08.2007 р., укладених між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1, є забороною вчиняти дії по стягненню заборгованості за виконавчим листом № 0907/2-4654/2011, виданим 30.07.2012 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 584 850,66 грн., що може призвести до порушення прав банку на виконання рішення суду в частині, стосовно якої не виникає спору між сторонами.

Доказів, які б підтверджували суму заборгованості за додатковою угодою № 1 до договору про збільшення суми невідновлювальної лінії № 67pv12-06 від 22.02.2006 р., заявами на видачу готівки № 6 від 26.07.2007 р. та № 1 від 10.08.2007 р., укладених між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1, яка стягується за виконавчим листом від 30.07.2012 р., заявником ОСОБА_2 не надано.

Таким чином, заявником не наведено ОСОБА_2 обставин на підтвердження існування правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» вчиняти будь-які дії по стягненню заборгованості по додатковій угоді № 1 до договору про збільшення суми невідновлювальної лінії № 67pv12-06 від 22.02.2006 р., заяв на видачу готівки № 6 від 26.07.2007 р. та № 1 від 10.08.2007 р., укладених між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 до набрання законної сили рішенням по даній справі, а також зупинення стягнення на підставі виконавчого листа № 0907/2-4654/2011, виданого 30.07.2012 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 584 850,66 грн., оскільки сума стягнення за даним виконавчим листом включає в себе заборгованість за кредитним договором № 67pv12-06 від 22.02.2006 р., а не лише за додатковою угодою та заявами, стосовно яких подано позов.

Стосовно посилання заявника в заяві про забезпечення позову на пункт 6 частини 1 статті 152 ЦПК України, як на правову підставу для зупинення стягнення на підставі виконавчого листа № 0907/2-4654/2011, виданого 30.07.2012 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 584 850,66 грн., Суд звертає увагу на те, що в даній цивільній справі ОСОБА_1 не оскаржується в судовому порядку виконавчий документ, на підставі якого відбувається стягнення, а тому посилання на дану норму є безпідставним.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку про те, що в заяві про забезпечення позову заявником не наведено обґрунтованих та обєктивних доказів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» вчиняти будь-які дії по стягненню заборгованості по додатковій угоді № 1 до договору про збільшення суми невідновлювальної лінії № 67pv12-06 від 22.02.2006 р., заяв на видачу готівки № 6 від 26.07.2007 р. та № 1 від 10.08.2007 р., укладених між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 до набрання законної сили рішенням по даній справі, а також зупинення стягнення на підставі виконавчого листа № 0907/2-4654/2011, виданого 30.07.2012 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 584 850,66 грн., до набрання законної сили рішенням по даній справі, як і не доведено, що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як зазначив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Інформаційному листі від 12 липня 2011 року, «Рішеннями Конституційного ОСОБА_2 України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010, від 28 квітня 2010 року № 12-рп/2010, від 8 липня 2010 року № 18-рп/2010 дано офіційне тлумачення пунктів 2, 12, 18 частини 1 статті 293 ЦПК України. Відповідно до розяснень, наданих Конституційним ОСОБА_2 України, положення вказаних пунктів ЦПК України необхідно розуміти як такі, що передбачають право оскаржувати окремо від рішення суду в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції: як про забезпечення позову і щодо скасування забезпечення позову, так і про відмову в забезпеченні позову та скасуванні забезпечення позову; як про розяснення рішення, так і про відмову в розясненні рішення; як про видачу дубліката виконавчого листа, так і про відмову в його видачі. До прийняття відповідної постанови пленуму ВССУ інформуємо про необхідність обовязкового виконання рішень Конституційного ОСОБА_2 України (стаття 69 Закону України «Про Конституційний Суд України»)».

Зважаючи на вищевикладене, керуючись статтями 151-153 ЦПК України, Суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Домбровська Г.В.