Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/1160/15 Головуючий у 1 інстанції Троценко Т.А.
Суддя-доповідач Дзярук М.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.,

Суддів: Дзярука М.П.,

Трофимової Д.А.,

При секретарі Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Бердянської районної державної адміністрації на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2014 року у справі за позовом Бердянської міжрайонної прокуратури з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Запорізької державної адміністрації до Бердянської районної державної адміністрації, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Комунальний заклад "Запорізький обласний центр охорони культурної спадщини" Запорізької обласної ради про визнання незаконним та скасування рішення в частині, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю та витребування земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року Бердянська міжрайонна прокуратура з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Запорізької державної адміністрації звернулася до суду з позовом до Бердянської районної державної адміністрації, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Комунальний заклад "Запорізький обласний центр охорони культурної спадщини" Запорізької обласної ради про визнання незаконним та скасування рішення в частині, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю та витребування земельної ділянки.

В позові зазначала, о при проведенні перевірки дотримання законності передання ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у власність земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,7259 га і 5,9868 га, було встановлено, що до складу земельних ділянок увійшла частина кургану НОМЕР_1 площею 0,107466 га, який розташований на території Берестівської сільської ради Бердянського району Запорізької області, є об'єктом культурної спадщини, яку взято під охорону відповідно до рішення виконкому Запорізької обласної ради № 202 від 28. 05. 1988 року.

В подальшому відповідачам було видано державні акти на право власності на земельні ділянки, так ОСОБА_5 видано державний акт серії ЯГ № 702126, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 18. ОСОБА_4 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 702127, зареєстрований Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 17.

Частина кургану НОМЕР_1 площею 0,0471 га розміщується на земельній ділянці, що надана ОСОБА_4, а частина цього ж кургану площею 0,0603 га - на земельній ділянці ОСОБА_3

Вказані земельні ділянки надані відповідачам на підставі розпорядження голови Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області № 189 від 14. 04. 2003 року п. п. 64,65 додатку № 3 до даного розпорядження.

На підставі порушення Бердянською РДА Закону України "Про охорону культурної спадщини", Закону України "Про місцеві державні адміністрації", як прийнятого з перевищенням його повноважень просить суд визнати розпорядження № 189 від 14.04.2003 року та п.п. 64,65 додатку № 3 до даного розпорядження незаконним та скасувати, а частину земельної ділянки, на яких розташована частина кургану НОМЕР_1 повернути у власність держави, визнавши при цьому недійсними державні акти на праві власності на земельні ділянки, видані ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в частині права власності на земельну ділянку , де розміщено курган №2690.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2014 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано п.2.3 розпорядження голови Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області № 189 від 14.04.2003 року та п.п. 64 і 65 Додатку № 3 до даного розпорядження в частині надання у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 5,7259 га кадастровий номер НОМЕР_2 в частині надання земельної ділянки, на якій розміщено частину кургану НОМЕР_1 площею 0,0603, а також у частині надання у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 5,9868 га кадастровий номер НОМЕР_3 в частині надання земельної ділянки, на якій розміщено частину кургану "НОМЕР_1 площею 0,0471 га.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 702126, виданий ОСОБА_3 і зареєстрований у Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 18 в частині права власності на земельну ділянку, на якій розміщено частину кургану НОМЕР_1.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 702127, виданий ОСОБА_4 і зареєстрований у Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 17 в частині права власності на земельну ділянку, на якій розміщено частину кургану НОМЕР_1.

Витребувано у ОСОБА_3, на користь Запорізької обласної державної адміністрації земельну ділянку, розташовану на території Берестівської сільської ради Бердянського району Запорізької області, що перебуває в межах земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, на якій розташовано частину кургану НОМЕР_1, площа якої складає 0,0603 із загальної площі кургану 0,1074, загальна грошова оцінка якого складає 1 012 897,05 грн.

Витребувано у ОСОБА_4 на користь Запорізької обласної державної адміністрації земельну ділянку, розташовану на території Берестівської сільської ради Бердянського району Запорізької області, що перебуває в межах земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_3, на якій розташовано частину кургану НОМЕР_1, площа якої складає 0,0471 із загальної площі кургану 0,1074, загальна грошова оцінка якого складає 1 012 897,05 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Бердянська районна державна адміністрація звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов прокурора, суд першої інстанції виходив з того, що розпорядження голови Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області №189 від 14.04.2003р. "Про передачу земельних ділянок у приватну власність" , яким було затверджено матеріали передачі у приватну власність земельних ділянок власникам сертифікатів КСП ім.. Кірова ОСОБА_3 і ОСОБА_4 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, здійснено з порушенням вимог ст.ст. 53, 54 ЗК України та ст. 17 Закону України "Про охорону культурної спадщини" та незаконно надано у приватну власність ОСОБА_3 земельну ділянку для сільськогосподарського використання загальною площею 5,7259 га, кадастровий номер НОМЕР_2, на якій розташований курган НОМЕР_1 загальною площею 0,0603 га. та ОСОБА_4 земельну ділянку для сільськогосподарського використання загальною площею 5,9868 га, кадастровий номер НОМЕР_3, на якій розташований курган НОМЕР_1 загальною площею 0,0471 га. Оскільки вказане рішення прийнято незаконно, видані на підставі нього державні акти на право власності на земельні ділянки є недійсними. З цих підстав підлягає поверненню державі вказані земельні ділянки на яких розташована культурна спадщина - курган.

Колегія суддів вважає, що висновок суду є вірним. Розглядаючи спір, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 212-214 ЦПК України повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи на які посилалися сторони, дав належну правову оцінку правовідносинам, які склалися між учасниками процесу, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі розпорядження голови Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області №189 від 14.04.2003р. "Про передачу земельних ділянок у приватну власність" у приватну власність ОСОБА_3 надана земельна ділянка для товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 5,7259 га, кадастровий номер НОМЕР_2, та ОСОБА_4 земельна ділянка для товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 5,9868 га, кадастровий номер НОМЕР_3, що розташовані на території КСП ім.. Кірова, Берестівської сільської ради Бердянського району Запорізької області, що підтверджено державними актами про право власності на земельну ділянку (а.с. 5-7).

Перевіркою Бердянської міжрайонної прокуратури щодо дотримання законності при наданні у власність земельних ділянок встановлено, що у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 передані земельні ділянки загальною площею 5,7259 га та 5,9868 га, на яких розміщений курган НОМЕР_1, який є об'єктом культурної спадщини. Встановлено, що на території Берестівської сільської ради Бердянського району Запорізької області, в 4 км на північ від с. Берестове Бердянського району Запорізької області розташований курган висотою 1,5 м., діаметром 18 м., який взятий під охорону рішенням виконкому Запорізької обласної ради народних депутатів №202 від 28.05.1988 року.

У державних актах на право приватної власності на землю, виданих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вказаний курган, який є державною власністю, не зазначений.

При поведені перевірки проведено технічне обстеження сучасного стану пам'ятки археології - кургану НОМЕР_1. За результатами вказаної перевірки встановлено, що курган НОМЕР_1 піддається сільськогосподарській обробці шляхом розорювання (а.с. 10).

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації надають земельні ділянки на їх території із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених ч. 3 та ч. 7 цієї статті.

Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

В силу вимог ч. 2 ст. 2 Закону України "Про охорону культурної спадщини" кургани віднесені до археологічних об'єктів культурної спадщини.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про охорону культурної спадщини" державний контроль в цій діяльності віднесено зокрема до відома обласних державних адміністрацій.

За змістом ст. 17 Закону України "Про охорону культурної спадщини" пам'ятка, крім пам'ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності. Усі пам'ятки археології, в тому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи пов'язані з ними рухомі предмети, є державною власністю.

До археологічних об'єктів культурної спадщини, згідно зі ст. 2 вказаного Закону, відносяться городища, кургани, залишки стародавніх поселень, стоянок, укріплень, військових таборів, виробництв, іригаційних споруд, шляхів, могильники, культові місця та споруди, мегаліти, на скельні зображення, ділянки історичного культурного шару, поля давніх битв, рештки життєдіяльності людини, що містяться під водою.

Правильно застосувавши норми ст. 53,54 ЗК України, ст.17 Закону України "Про охорону культурної спадщини", ст. 19 Конституції України, ст. 84, ч.5 ст.122 ЗК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову прокурора та визнання незаконним розпорядження голови Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області №189 від 14.04.2003р. в частині надання у приватну власність земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_4, визнання недійсними державних актів про право власності на землю та повернення земельних ділянок у власність держави.

Посилання в апеляційній скарзі на незаконність судового рішення у зв'язку з порушення судом норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права, не є переконливими.

Відповідно до ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Рішення суду відповідає ч.1 ст. 21 ЦК України, згідно якої суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.2 постанови № 7 від 16.04.2004 року „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з положень ст.ст.8,124 Конституції, ст.ст. 26,30,87-90,97,100,102,118,123,128, 143-146,149,151,153-158,161, 210,212 ЗК України, глав 27,33,34 ЦК України, ст. 15 ЦПК України, ст. 12 ГПК України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки, є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Виходячи з норм ст. 116 ЗК України, рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки є необхідною передумовою виникнення права власності на земельну ділянку.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що Бердянська районна державна адміністрація під час розгляду питання щодо надання земельних ділянок у приватну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не мала підстав для відмови, оскільки була відповідна технічна документація, розроблена ДП "Бердянський районний центра державного земельного кадастру", яка не виявила жодних порушень, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки в силу приписів ч.2 ст. 19 Конституції України орган місцевого самоврядування зобов'язаний діяти лише на підставах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а тому зобов'язаний виконувати конституційний припис „право власності на землю набувається і реалізується виключно відповідно до закону" і додержуватися визначеного ЗК України порядку передачі земельної ділянки у приватну власність.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303,307, 308, 313, - 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Бердянської районної державної адміністрації - відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2014 року у цій справі залишити без змін.

Стягнути з Бердянської районної державної адміністрації на користь держави судовий збір у розмірі 1 827,00 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: