Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гончара В.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Інформпроект», про стягнення заборгованості за договором позики

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Львівської області від 24 липня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 05 квітня 2012 року він передав у позику ОСОБА_4 40 000 грн на умовах повернення до 30 травня 2012 року, що підтверджується розпискою.

Посилаючись на те, що у встановлений строк позику відповідач не повернув, ОСОБА_3 просив стягнути з ОСОБА_4 40 000 грн боргу, 1 002, 74 грн процентів за користування позикою відповідно до облікової ставки НБУ, 38, 71 грн - інфляційні втрати, 401,10 грн - 3 % річних.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 12 червня 2013 року позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 41 442, 55 грн.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 24 липня 2014 року скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12 червня 2014 року та ухвалено нове рішення про відмову у позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У розписці від 05 квітня 2012 року, яку видав ОСОБА_4, зазначено: «Я, ОСОБА_4, діючий від ТОВ «Інформпроект», отримав готівкову позику у сумі сорок тисяч гривень (еквівалент п'ять тисяч доларів США) в присутності двох свідків ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, від ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що засвідчую нижче своїм підписом і печаткою підприємства. Зобов'язуюсь повернути позику до 30 травня 2012 року. Повернення коштів гарантую майном та коштами підприємства, а також своїм власним…(паспортні дані). Розписка написана мною добровільно, без примусу та стороннього тиску, чітко усвідомлюю всю відповідальність взятих на себе зобов'язань. Отримувач позики - ОСОБА_4». Розписка підписана ОСОБА_4 із прикладенням печатки ТОВ «Інформпроект».

З огляду на зміст указаної розписки та скріплення її тексту печаткою ТОВ «Інформпроект», що перебуває у ОСОБА_4 як у керівника товариства, суд першої інстанції не дослідив справжній зміст боргового документа щодо особи-боржника - такою є ОСОБА_4 як фізична особа чи ТОВ «Інформпроект», від імені якого діяв його керівник ОСОБА_4

Відповідно до ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Як вбачається зі змісту ст. ст. 33, 36, 119 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st119/> на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов'язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень ст. 33 ЦПК України.

Якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 <nau://ukr/1618-15|st33/> ЦПК <nau://ukr/1618-15/>).

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Враховуючи те, що питання про належність особи-відповідача у справі суд першої інстанції не розглянув, ухвалене ним рішення підлягає скасуванню із виходом за межі касаційної скарги на підставі повноважень, передбачених ч. 3 ст. 335 ЦПК України.

Порушення норм процесуального права допущено й судом апеляційної інстанції.

Згідно ч. 3 ст. 2 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи, рішення першої інстанції ухвалено судом 12 червня 2013 року (а. с. 101).

За ч. 1 ст. 294 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційну скаргу на це рішення ОСОБА_4 подав 06 травня 2014 року (а. с. 111), тобто із пропуском строку, встановленого ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

До апеляційної скарги додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції із наведенням причин пропуску цього строку та їх поважності (а. с. 113).

Відповідно до ч. 3 ст. 297 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 <http://zakon4.rada.gov.ua/laws/show/1618-15/ed20140302/paran1870> цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Вимоги наведеної норми унеможливлюють розгляд справи по суті до вирішення питання щодо пропущеного строку апеляційного оскарження.

Апеляційний суд клопотання про поновлення строку не розглянув та вирішив справу за скаргою ОСОБА_4 по суті із порушенням вимог ст. 297 ЦПК України.

Крім того, у тексті рішення апеляційного суду дата ухвалення рішення суду першої інстанції зазначається як 12 червня 2014 року. Ухвали про виправлення описки не постановлялося.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України та рішення апеляційного суду згідно ст. 338 ЦПК України необхідно скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12 червня 2013 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 24 липня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.П. Гончар

Судді: В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

В.О. Савченко