У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

Коротуна В.М., ПаріновоїІ.К.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТ-Україна», Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Гарандвіс», про визнання поруки припиненою, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» Штогріної І.В. на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 26 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Південкомбанк» (далі - ПАТ «КБ «Південкомбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 30 вересня 2013 року між ПАТ «КБ «Південкомбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТ-Україна» (далі - ТОВ «ДТ-Україна») було укладено кредитний договір № 12К-60С, згідно з яким банк надав товариству в користування грошові кошти в сумі 413 тис. грн з кінцевою датою повернення 29 вересня 2015 року.

Відповідно до п. п. 1.2 п. 1 кредитного договору виконання зобов'язань за цим договором забезпечується:

- договором поруки від 30 вересня 2013 року № 12П-60С/1, укладеним між ПАТ «КБ «Південкомбанк», ТОВ «ДТ-Україна» та ОСОБА_3

- договором поруки від 30 вересня 2013 року № 12П-60С/2, укладеним між ПАТ «КБ «Південкомбанк», ТОВ «ДТ-Україна» та ОСОБА_4

Згідно з укладеними договорами поруки поручителі зобов'язалися відповідати перед кредитором за порушення боржником умов кредитного договору, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій, збитків у випадку невиконання чи неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором.

Станом на 12 листопада 2014 року загальна заборгованість ТОВ «ДТ-Україна» за кредитним договором складає 291 747 грн 27 коп.

У зв'язку з простроченням ТОВ «ДТ-Україна» строків погашення кредиту та сплати процентів з поручителів як солідарних боржників банк просив стягнути на користь ПАТ «КБ «Південкомбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 291 747 грн 27 коп.

ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «КБ «Південкомбанк», про визнання поруки припиненою, посилаючись на те, що станом на 22 травня 2014 року зобов'язання ТОВ «ДТ-Україна» перед ПАТ «КБ «Південкомбанк» припинені, отже, і порука припиняється з припиненням забезпеченого зобов'язання.

22 травня 2014 року ТОВ «ДТ-Україна» звернулося до банку та ПрАТ СК «Грандвіс» із заявою, у якій просило негайно здійснити списання коштів з рахунку, зазначеного у п. 1.2 договору застави майнових прав, на депозитний вклад від 30 вересня 2013 року № 123-60С/2 для погашення поточної заборгованості позичальника за кредитним договором від 30 вересня 2013 року № 12К-60С у розмірі залишку заборгованості за кредитом у цілому, заява була погоджена з ПрАТ СК «Грандвіс».

ТОВ «ДТ-Україна» вказаною заявою поклав обов'язок виконання зобов'язань за кредитним договором на ПрАТ СК «Грандвіс», оскільки це випливає зі змісту укладених договорів: кредитного, депозитного, застави, а банк був зобов'язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника ПрАТ «Грандвіс».

Тому відбулося поєднання боржника та кредитора в одній особі. За таких умов слід вважати, що зобов'язання ТОВ «ДТ-Україна» перед банком за кредитним договором від 30 вересня 2013 року № 12К-60С припинені, отже, і порука припиняється з припиненням забезпеченого зобов'язання.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 26 травня 2015 року, в задоволенні позовних вимог банку відмовлено, зустрічні позовні вимоги задоволено.

Визнано припиненим договір поруки від 30 вересня 2013 року № 12П-60С/1, укладений між ПАТ «КБ «Південкомбанк» та ОСОБА_3

Визнано припиненим договір поруки від 30 вересня 2013 року № 12П-60С/2, укладений між ПАТ «КБ «Південкомбанк» та ОСОБА_4

У касаційній скарзі ПАТ «КБ «Південкомбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Південкомбанк» просить скасувати судові рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги банку задовольнити та відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що порука припинена з підстав, передбачених саме ч. 1 ст. 559 ЦК України, внаслідок не виконання взятих на себе банком зобов'язань збільшилася відповідальність поручителів без їх згоди.

Проте таких висновків суди дійшли передчасно.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 ст. 212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким вимогам судові рішення повністю не відповідають.

Зобов'язання виникають із підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини 1, 2 ст. 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, зі збільшенням відповідальності поручителя без його згоди та в результаті відмови кредитора прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем.

Установлено, що 30 вересня 2013 року між ПАТ «КБ «Південкомбанк» та ТОВ «ДТ-Україна» було укладено кредитний договір № 12К-60С, згідно з яким банк надав позичальнику в користування грошові кошти в сумі 413 тис. грн з кінцевою датою повернення 29 вересня 2015 року для придбання транспортного засобу «TOYOTA Land Cruiser 200 4,5 D» під 7,7 % річних.

Відповідно до п. п. 1.2 кредитного договору виконання позичальником зобов'язань за цим договором (повернення кредиту, сплата процентів за використання ним, комісій, штрафних санкцій, інших платежів, передбачених цим договором забезпечується:

- заставою транспортного засобу «TOYOTA Land Cruiser 200 4.5 D» комплектації «Premium DLX» ринковою вартістю 826 тис. грн.;

- заставою майнових прав на грошові кошти у сумі 413 тис. грн, що розміщені у ПрАТ «СК «Грандвіс» в Чернігівському відділенні ПАТ «КБ «Південкомбанк» згідно з договором банківського вкладу «Страховий» від 30 вересня 2013 року № 123Д-60Ю;

- всім належним позичальнику майном та коштами, на які може бути звернено стягнення в порядку, встановленому чинним законодавством України;

- договором поруки, укладеним з ОСОБА_3;

- договором поруки, укладеним з ОСОБА_4

Відповідно до п. 5.4. п. 5 договору застави майнових прав звернення стягнення на предмет застави здійснюється заставодержателем у порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про заставу», а саме шляхом відступлення заставодавцем заставодержателю права вимоги, що випливає із заставленого права. У разі настання обставин, передбачених цим договором, та відповідно до яких у заставодержателя з'являється безумовне право на звернення стягнення за цим договором, сторони домовилися, що право вимоги, що є предметом застави за цим договором, автоматично переходить до заставодержателя. При цьому уступка права вимоги за основним договором здійснюється на підставі цього договору і не потребує укладення сторонами будь-яких додаткових угод. Сторони домовилися, що у разі настання обставин, передбачених цим договором, банк без будь-яких додаткових узгоджень із заставодавцем здійснює списання коштів (на підставі меморіального ордера) з рахунку, зазначеного в п. 1.2 цього договору, із зарахуванням цих коштів у рахунок виконання зобов'язань, забезпечених заставою.

Крім того, п. 1.8 договору банківського вкладу від 30 вересня 2013 року передбачено, що вкладник доручає банку відповідно до ст. 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» здійснити договірне списання коштів з вкладного (депозитного) рахунку, зазначеного в п. п. 1.1 цього договору, в сумі заборгованості позичальника за кредитним договором у межах суми, зазначеної в п. 1.9 цього договору. При цьому вкладник доручає банку від імені вкладника підписувати будь-які документи, якщо їх оформлення буде необхідне до вимог нормативно-правових актів НБУ для виконання доручення, передбаченого цим пунктом договору.

22 травня 2014 року ТОВ «ДТ-Україна» з метою належного виконання своїх зобов'язань як за кредитним договором, так і за договором поруки, до настання строку погашення кредиту, звернулося до банку з письмовою заявою в якій поклав обов'язок з погашення кредитної заборгованості на ПрАТ «СК «Грандвіс» шляхом здійснення списання коштів з рахунку, зазначеного у п.1.2 договору застави майнових прав на депозитний вклад від 30 вересня 2013 року № 123-60С/2 для погашення поточної заборгованості за кредитним договором від 30 вересня 2013 року № 12К-60С у розмірі залишку заборгованості за кредитом у цілому. Дана заява була погоджена з ПрАТ «СК «Грандвіс».

Станом на 02 липня 2014 року заборгованість ТОВ «ДТ-Україна» за кредитним договором становила 258 125 грн 03 коп., тоді як на депозитному рахунку товариства знаходилось 413 тис. грн.

Указану заяву банк отримав 22 травня 2014 року.

Банк з цього питання рішення не приймав.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які зумовили збільшення обсягу відповідальності останнього.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання про дострокове повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-1161цс15.

За таких обставин суд у порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України на вказане уваги не звернув та дійшов передчасного висновку про припинення поруки, не перевіривши розрахунки, а саме на забезпечення яких сум були укладені ці договори (з урахуванням відсотків та інших платежів, передбачених договорами) та не встановив, чи дійсно збільшилася відповідальність поручителів без їх згоди, чим не сприяв всебічному й повному з'ясуванню обставин справи, оскільки сам факт відмови кредитора прийняти належне виконання, запропоноване боржником відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, не припиняє зобов'язання за договорами поруки.

Залишаючи без змін вказане рішення суду першої інстанції, у порушення ст. 303 ЦПК України на вказане уваги не звернув і апеляційний суд.

Зазначені порушення процесуального закону унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, та є відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування ухвалених у даній справі судових рішень та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» Штогріної І.В. задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 26 травня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

В.М.Коротун

А.В.Маляренко

І.К.Парінова