Справа № 450/945/15-ц Провадження № 2/450/1027/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2015 р. суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Мусієвський В.Є., при секретарі Гук О.П., розглянувши заяву про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третьої особи Служба у справах дітей Пустомитівської районної державної адміністрації про примусове виселення житлового приміщення,-

встановив:

У провадженні ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третьої особи Служба у справах дітей Пустомитівської районної державної адміністрації про примусове виселення житлового приміщення.

28.04.2015 року, позивачем було подано заяву про забезпечення позову у цій справі шляхом заборони Пустомитівському районному сектору ДМС України у Львівській області вчиняти дії щодо реєстрації місця проживання будь-яких осіб у будинку №7 по вул. Озерна, с. Волиця, Пустомитівського району, Львівської області.

Свої вимоги мотивує тим, що невжиття таких заходів може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності до вимог ст.151 ч.1 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Статтею 151 ч.3 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити виконання рішення суду. Згідно вимог ст.152 ч.1 п. ЦПК України одним з видів забезпечення позову є накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ст.153 ч.1 ЦПК України.

Проаналізувавши вимоги позивача, суд приходить до висновку про відмову в забезпеченні позову з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ППВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа,котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно положень ст. 60 ЦПК України, котрі підлягають застосуванню і при розгляді заяви про забезпечення позову, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Всупереч цим вимогам, заява не містить належного обґрунтування необхідності застосування обраного позивачем виду забезпечення позову, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у цій справі.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом пяти днів з дня її проголошення або отримання копії такої.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

СуддяОСОБА_6