АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3546/2015 Головуючий у 1-ій інстанції - Неганова Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Шахової О.В.,

суддів Головачова Я.В., Поливач Л.Д.

при секретарі Бугай О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Київпастранс» про стягнення заборгованості по зарплаті, компенсації за затримку розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 13 січня 2015 року -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовував тим,що з 20.11.2013 року по 30.08.2014 року він працював на посаді водія трамваю в Подільському трамвайному ремонтно-експлуатаційному депо КП «Київпастранс». За час роботи, виплата заробітної плати проводилась із затримкою та частинами і в день звільнення, розрахунок з ним не було проведено.

Позивач вважав, що відповідач зобов'язаний сплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 30.08.2014 року по день прийняття рішення у справі,окрім того,діями відповідача по несвоєчасній виплаті сум при звільненні,йому була завдана моральна шкода,яка полягає в тому,що він не мав можливості оплатити оренду квартири в м. Києві, а через трагічні події, що відбуваються в місті Донецьку, не міг повернутися для проживання за місцем реєстрації, не мав змоги допомагати матеріально своїм рідним, які залишилися проживати в м. Донецьку, у зв'язку з чим у нього погіршились із ними стосунки.

З огляду на викладене та після уточнення позову (у зв,язку з виплатою відповідачем під час розгляду справи заборгованості по заробітній платі в сумі 8 852,06 грн.) позивач просив стягнути на його користь з КП «Київпастранс» заборгованість по заробітній платі в розмірі 52,06 грн., середній заробіток за весь час затримки, починаючи з 30.08.2014 року по день прийняття судом рішення та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 13 січня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково.

Стягнуто з Комунального підприємства «Київпастранс» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1 000 грн. та на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Не погоджуючись із таким рішення суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права,просить рішення суду,в частині відмови йому в позові, скасувати та ухвалити, в цій частині, нове рішення про задоволення його позовних вимог.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2,зокрема, посилається на те, що суд 1 інстанції безпідставно не взяв до уваги його доводи про те, що приблизно через два тижні після звільнення він був на прийомі у директора Подільського трамвайного ремонтно-експлуатаційного депо КП «Київпастранс» з питання затримки йому виплаті заробітної плати і останній пообіцяв йому, що виплата коштів буде здійснена протягом п'яти днів. Проте,кошти не були виплачені і 16 вересня 2014 року він повторно намагався потрапити на прийом до директора, але у зв'язку із відсутністю директора на робочому місці,він подав в цей день письмову заяву з проханням повідомлення про причини та строки невиплати йому коштів.

Рішення суду в частині стягнення моральної шкоди ОСОБА_2 не оскаржено.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, представник КП «Київпастранс» - Солодовнік О.С. проти апеляційної скарги заперечував та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін,як таке що ухвалене з дотриманням вимог закону.

Позивач ОСОБА_2, в судове засідання не з'явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений за законом належно, подав заяву в якій вказав, що підтримує доводи апеляційної скарги в повному обсязі та просив розгляд справи проводити без його участі.

У відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка позивача не перешкоджає розглядові справи у його відсутність.

Розглянувши справу та перевіривши законність та обгрунтованність рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначенні в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 працював з 20.11.2013 року на посаді водія трамваю в Подільському трамвайному ремонтно-експлуатаційному депо КП «Київпастранс» і згідно наказу № 330 к від 30.08.2014 року його було звільнено за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України що підтверджується відомостями зазначеними в трудовій книжці ОСОБА_2, НОМЕР_1 (а.с. 6-7).

Згідно довідки Подільського трамвайного ремонтно-експлуатаційного депо,яка міститься в матеріалах справи (а.с. 31), повний розрахунок із ОСОБА_2 було здійснено в повному обсязі,а саме в розмірі 8 852,06 грн.: 7.10.2014 року - в сумі 500 грн.; 22.10.2014 року - в сумі 4110,84 грн. і 24.10.2014 року - в сумі 4241,22 грн.

Відмовляючи позивачу в задоволені позову про стягнення на його користь середньої заробітної плати за час затримки розрахунку, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 в день звільнення не працював і належних доказів на підтвердження подачі заяви про проведення з ним розрахунку у відповідності до вимог ч.1 ст.116 КЗпП не надав.

Таких висновків суд першої інстанції дійшов після повного, всебічного з'ясування обставин справи, перевірки доводів і заперечень сторін, надання належної правої оцінки зібраним у справі доказів та застосування правових норми, які регулюють дані правовідносини, з огляду на що рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону, є законним та обгрунтованим і підстав для його скасування, колегією суддів не вбачається.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про подачу ним 16 вересня 2014 року відповідачу заяви про виплату заробітної плати на підтвердження пред,явлення вимоги про розрахунок, колегією суддів не приймається до уваги, з огляду на наступне.

Як вбачається, заяву від 16 вересня 2014 року на ім'я директора Подільського ТРЕД про виплату заборгованості по заробітній платі після звільнення, додана ОСОБА_2 до його апеляційної скарги та не була предметом дослідження судом першої інстанції.

Окрім цього, на заяві міститься штамп із відміткою «Подільське трамвайне ремонтно-експлуатаційне депо».

Проте,колегія суддів вважає, що додану ОСОБА_2 до апеляційної скарги зазначену заяву не можливо визнати як новий доказ,який позивач з поважних причин не зміг подати в суді першої інстанції і ця заява не є належним та допустимим доказом, в розумінні ст.ст. 57,58 ЦПК України, оскільки в судовому засіданні представник відповідача надав накази № 1/1 від 08.01.2014 року та № 6/1 від 15.01.2015 року «Про відповідальність за зберігання та використання круглої печатки, штампів», з яких вбачається, що зразок штампу «Подільське трамвайне ремонтно-експлуатаційне депо» відноситься до диспетчерської служби депо та ставиться диспетчером диспетчерської служби ОСОБА_4 (позмінно) та лише на маршрутних листках водіїв та контролерів-касирів.

Заява ОСОБА_2 була подана на ім'я директора Подільського ТРЕД, а тому штамп диспетчерської служби,буцімто про її отримання не може свідчити про її належне подання.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати,що судом допущено порушення матеріального та процесуального права,які призвели або могли б призвести до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308,313-315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 13 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді