У х в а л а

28 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Гуменюка В.І.,
Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про перегляд Верховним Судом України рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 3 березня 2014 року, ухвали апеляційного суду Харківської області від 24 квітня 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що 21 березня 2008 року між закритим акціонерним товариство «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк»), правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній було надано кредит в розмірі 640 тис. доларів США на строк до 20 березня 2023 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у порядку та розмірах, визначених кредитним договором.

З метою забезпечення виконання зобов'язання по вищевказаному кредитному договору між банком та ОСОБА_3 21 березня 2008 року були укладені два договори іпотеки, відповідно до яких ОСОБА_3 передала в іпотеку банку нежитлові приміщення, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Оскільки ОСОБА_3 належним чином не виконувала свої зобов'язання за кредитним договором від 21 березня 2008 року, у неї утворилась заборгованість в розмірі 774 тис. 53 доларів 28 центів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 6 млн. 187 тис. 7 грн 85 коп.

В ході судового розгляду представником позивача були уточнені позовні вимоги, у зв'язку з тим, що право власності на передані в іпотеку нежитлові приміщення перейшло до ОСОБА_2. та ОСОБА_1., тому відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» перейшли права та обов'язки іпотекодавців і вони несуть всі обов'язки за кредитним договором у тому обсязі і на тих умовах, що визначені кредитним договором, а тому для задоволення вимог банку за кредитним договором від 21 березня 2008 року просив звернути стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 3 березня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24 квітня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року касаційну скаргу ПАТ «ОТП Банк» відхилено, рішення першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ПАТ «ОТП Банк» порушує питання про скасування судових рішень першої, апеляційної та касаційної інстанцій і ухвалення нового рішення з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції висновку викладеному у постанові Верховного Суду України щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

На підтвердження своїх доводів ПАТ «ОТП Банк» наводить постанову Верховного Суду України від 13 травня 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, судами встановлено, що спірне нерухоме майно, що було предметом іпотеки за договорами, укладеними між боржником та банком, відчужене в процесі ліквідаційної процедури боржника на підставі Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Разом з тим у справі, на постанову Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13 травня 2015 року на яку посилається заявник, встановлено, що право власності на предмет іпотеки перейшло до іншої особи безпосередньо від іпотекодавця.

Таким чином, порівняння змісту постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України зі змістом ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеному у вказаній постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, зокрема статті 23 Закону України «Про іпотеку».

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки до провадження Верховним Судом України відмовити.

Ухвала Верховного Суду України є остаточною і може бути оскаржена тільки на підставі, встановленій пунктом 3 частини першої статті 355 ЦПК України.

Судді:Н.П. Лященко
В.І. Гуменюк
В.М. Сімоненко