АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/2017/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2452/15Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є.В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого: судді Пилипчук Л.І.,

суддів: Карнауха П.М., Чумак О.В.,

при секретарі: Філоненко О.В.

за участю: відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»

на рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 19 червня 2015 року

по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_2 про визнання недійсним полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/7249320 від 15.04.2014 року, оскільки страхувальником не був сплачений страховий платіж у визначений полісом строк, а сам поліс підписаний невстановленою особою, тобто не уповноваженою на укладення договору страхування.. За таких обставин на підставі ст.ст.238,241 ЦК України прохало визнати поліс недійсним.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 19 червня 2015 року в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ «УПСК», посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, прохало рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати недійсним поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АС /7249320 від 30.04.2014 року.

На думку позивача, суд не врахував відсутність доказів того, що при укладенні страхового полісу страхувальником ОСОБА_2 страховий платіж сплачений представнику страховика.

Крім того, наявність печатки страхової компанії на страховому полісі не є підтвердженням того, що особа, яка підписала договір страхування, має необхідний обсяг повноважень для підписання договору, оскільки підпис виконаний не уповноваженою особою ОСОБА_3, а іншою невстановленою особою.

Вважає, що відсутність доказів сплати страхової премії у розмірі та у строк, визначеному полісом АС №7249320, та підпис його неуповноваженою страховиком особою на укладення правочину , - є підставою для визнання договору недійсним.

Заслухавши доповідь судді, заперечення відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її відхилення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позову, місцевий суд виходив з недоведеності факту фальсифікації договору страхування між ПрАТ «УПСК» та ОСОБА_2 у формі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів № АС/7249320 від 15.04.2014 року в частині підпису його не повноважним представником страховика та в частині несплати страхувальником страхового платежу.

Колегія суддів з таким висновком погоджується, оскільки він ґрунтується на повно з'ясованих обставинах та вірно застосованих нормах матеріального і процесуального права.

Як убачається з матеріалів справи, 02 лютого 2015 року ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою-повідомленням про подію, яка сталася 02.02.2015 от 8.30 по вул.Алмазній.2 у м.Полтаві за участю належного йому автомобіля «Форд Транзит», реєстраційний номер НОМЕР_1, забезпеченого Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів № АС/7249320 договором від 15 квітня 2014 року, укладеного між ним та ПрАТ «УПСК» /а.с.5-8/

ПрАТ «УПСК» заявив позов про визнання недійсним вказаного договору страхування, посилаючись на те, що зазначений бланк страхового полісу значиться у єдиній централізованій системі базі даних не використаним, підписаний не уповноваженим Договором доручення №21/12 від 02.04.2012 р. агентом та страхувальником не сплачено страховий платіж.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату

страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування

страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 998 ЦК України передбачено, що Договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом.

Договір страхування також визнається судом недійсним, якщо:

1) його укладено після настання страхового випадку; 2) об'єктом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації. Наслідки недійсності договору страхування визначаються відповідно до положень про недійсність правочинів, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий право чин морже бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин)..

У судовому засіданні не було доведено заявлених позивачем підстав для визнання недійним договору страхування.

Згідно вимог норм ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи страхової компанії щодо несплати страхувальником страхового платежу спростовуються змістом оспорюваного полісу, в якому вказано, що такий в сумі 316,91грн. сплачено в 17.00 15.04.2014 року. Ненадходження вказаної суми на відповідний рахунок страхової компанії не можна кваліфікувати як невиконання страхувальником умов договору, оскільки згідно п.п.2.2.2 п.2.2 Договору доручення №21/12 від 02.04.2012 року саме на агента як представника страховика покладений обов'язок отримувати від страхувальників страхові платежі та перераховувати їх на рахунок страхової компанії протягом двох робочих днів після їх отримання./а.с.9/

Не доведено належними доказами також твердження позивача про укладення вказаного договору страхування неповноважної особою. Не повідомлення агентом страховику про укладення договору та не внесення відомостей до централізованої бази даних, як і не перерахування страхового платежу на рахунок страховика , - є наслідком несумлінної поведінки страхового агента, а не страхувальника, та не залежить від останнього, який не наділений відповідними повноваженнями і не зобов'язаний на такі дії.

За таких обставин колегія суддів апеляційну скаргу відхиляє, а рішення місцевого суду залишає без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 19 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - суддя Л.І.Пилипчук

Судді /підписи/ П.М.Карнаух

О.В.Чумак

ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області Л.І. Пилипчук