Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді: - Максимчук З.М.,

суддів: - Григоренка М.П., Ковальчук Н.М.,

секретаря судового засідання - Шептицької С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» Захожого Тараса Віталійовича на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03 вересня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03.09.2014 року в позові ТзОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТзОВ «Кредитні ініціативи» Захожий Т.В. посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Вважає рішення суду першої інстанції незаконним та неправомірним, з огляду на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність окремих фактів, які суд визнав встановленими, не застосування судом закону, який мав бути застосований до спірних правовідносин.

Зазначає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, неправомірно застосував ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» до правовідносин, які виникли між сторонами у справі на стадії судового розгляду.

Доводить, що Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» позивачу не забороняється звертатись за захистом свого порушеного права до суду, Закон не містить імперативної норми для суду щодо відмови позивачам у захисті їх порушених прав. Визначена лише заборона примусового відчуження нерухомого житлового майна, яка здійснюється лише на

________________________________________________________________________________

Справа № 562/1436/13-ц Головуючий у 1 інстанції - Мичка І.М.

Провадження № 22-ц/787/318/2015 Суддя-доповідач - Максимчук З.М. завершальній стадії судового процесу - виконавчому провадженні.

Крім того, судом першої інстанції не встановлено наявність у позичальника іншого житла.

Покликаючись на ст.6 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі № 6-31197 від 19.11.2014 року та у справах № 6-32198 св14 від 29.10.2014 року, № 6-28145 св 14 від 15.10.2014 року доводить, що дія Закону не поширюється на осіб, які є суб»єктами Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції». Вказує, що судом першої інстанції не перевірено чи підпадає ОСОБА_5 під визначення суб»єкта відповідальності за корупційні правопорушення, відповідно до ст.4 зазначеного Закону та вважає, що при розгляді справи апеляційний суд має врахувати, що за наявності загальних правових підстав для примусового стягнення на належне відповідачам майно таке стягнення підлягає зупиненню в порядку, визначеному ст.217 ЦПК України на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», за наявності наступних обставин : іпотечне майно виступає як забезпечення зобов»язань громадянина України /позичальника або майнового поручителя/ за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника /майнового поручителя або є об»єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв.м для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку.

За викладених обставин просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду 1-ї інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді 1-ї інстанції, колегія суддів приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 25.06.2008 року між ВАТ „Сведбанк" (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №1703/0608/55-020, з подальшим внесенням змін та доповнень, відповідно до умов якого відповідач отримав кошти в сумі 80 000 доларів США на строк до 25 червня 2023 року під 11,9 % річних (а.с. 34).

У забезпечення виконання даного кредитного договору, 25.06.2008 р. між ОСОБА_5 та банком був укладений договір іпотеки № 1703/0608/55-020-Z-1, за яким остання передала в іпотеку належний їй на праві власності житловий будинок, загальною площею 312,1 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 вартість якого за згодою сторін визначена у сумі 812180,00 гривень, земельну ділянку, загальною площею 0,0839 га, кадастровий номер 000060095, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та є власністю ОСОБА_5 на підставі Державного акту, вартість земельної ділянки - 130410,00 гривень.

У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_5 умов кредитного договору в останньої утворилась заборгованість, яка станом на 25.03.2013р. складала 132737,19 доларів США, що по курсу НБУ на дату розрахунку становила 1060968,4 гривень ( а.с. 17).

З матеріалів справи також вбачається, що 28.11.2012 року між ПАТ "Сведбанк" (правонаступником ВАТ "Сведбанк") та ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" був укладений договір факторингу №15, за яким банк відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених із боржниками, зазначеними у реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації , у т.ч. і за кредитним договром, укладеним ПАТ "Сведбанк" із ОСОБА_5 (а.с. 10- 24).

В свою чергу 28.11.2012 року ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» відповідно до договору факторингу відступило ТзОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених із боржниками, зазначеними у реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належало ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на підставі документації, в тому числі і за кредитним договором, укладеним ПАТ «Сведбанк» із ОСОБА_5

За приписами ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступленням права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно зі ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

23.05.2013 р. ТзОВ «Кредитні ініціативи» звернулось з позовом до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, у зв"язку із наявною у відповідачки у відповідності до розрахунку станом на 25.03.2013 р. заборгованістю за кредитним договором від 25.06.2008 р. у розмірі 132757,19 доларів США (що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 1060968,4 грн.), з яких : 79511,13 доларів США (635532,46 грн.) - борг по тілу кредиту; 26527,90 доларів США (212037,52 грн.) - борг по відсотках; 26698,16 доларів США (213398,40 грн.) -пеня.

Наявність заборгованості у вказаному розмірі відповідачкою не заперечується.

Підставою для відмови у позові, суд 1-ї інстанції зазначив, що звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_5 є таким, що суперечитиме Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». На думку колегії суддів, вказаний висновок суду суперечить обставинам справи та вимогам закону, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно з вимогами ч.ч.1,2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Право іпотекодержателя у разі порушення позичальником умов кредитного договору на звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки та способи звернення стягнення, встановлено і п. п. 10.3, 11, 12 іпотечного договору від 25.06.2008 року.

Колегія суддів вважає, що не відповідають вимогам чинного законодавства та не є підставою для відмови у задоволенні позову в частині звернення стягнення на іпотечне майно посилання місцевого суду у рішенні на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 р., який вступив у дію 07.06.2014 р.

Норма ст. 1 цього Закону містить умови, за яких нерухоме житлове майно, яке виступає предметом іпотеки на забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами в іноземній валюті не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника).

Зокрема, примусове стягнення (відчуження без згоди власника) неможливе у разі, якщо іпотечне майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя і в разі, коли у позичальника (майнового поручителя) не знаходиться у власності інше нерухоме житлове майно, а також, коли його загальна площа не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку.

Як вбачається з матеріалів справи, на праві власності ОСОБА_5 належить житловий будинок загальною площею 312,1 кв.м. та земельна ділянка, загальною площею 0,0839 га, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , які і були предметом іпотеки.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду 1-ї інстанції та ухвалення у справі нового рішення - про задоволення позовних вимог ТзОВ «Кредитні ініціативи» про звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до іпотечного договору від 25.06.2008 року.

Також, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з ОСОБА_5 на користь позивача судові витрати, пов»язані зі сплатою судового збору в сумі 5268,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - задовольнити.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03 вересня 2014 року - скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.

У рахунок погашення заборгованості, що виникла у ОСОБА_5 за кредитним договором №1703/0608/55-020 від 25.06.2008 року, укладеним між ВАТ "Сведбанк" та ОСОБА_5, яка станом на 25.03.2013 року складала 132737,19 доларів США (що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 1060968,4 гривень), з яких: 79511,13 доларів США (635532,46 грн.) -борг по тілу кредиту; 26527,90 доларів США (212037,52 грн.) - борг по відсотках; 26698,16 доларів США (213398,40 грн.) -пеня, звернути стягнення на предмет іпотеки -на житловий будинок загальною площею 312,1 кв.м., житловою площею 52,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_5 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 25.05.2006 року, виданого виконкомом Здолбунівської міської ради та зареєстрованого 25.05.2006 року Здолбунівським міським бюро технічної інвентаризації в книзі № 45 за № 524-3178, земельну ділянку, загальною площею 0,0839 га, кадастровий номер 000060095, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та є власністю ОСОБА_5 на підставі державного акту шляхом продажу з прилюдних торгів, за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб»єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» судові витрати у сумі 3441,00 гривень та 1827,00 гривень пов»язані зі сплатою судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий : З.М.Максимчук

Судді: М.П.Григоренко

Н.М.Ковальчук