УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 521/6084/15-ц

№ пр. 4с/521/52/15

22 червня 2015 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.

за участю секретаря Борисової Ю.Є..

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії Другого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за участю головного державного виконавця Другого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2, заінтересованої особи ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси зі скаргою на дії посадових осіб Другого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, в якій просила визнати дії головного державного виконавця Другого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 неправомірними щодо відкриття виконавчих проваджень та скасувати постанови про відкриття виконавчих проваджень від 31.03.2015 року ВП № 47073160 та ВП № 47072804. Скарга обґрунтована такими обставинами.

31.03.2015 року Другим Малиновським відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції відкрито виконавчі провадження ВП № 47073160 та ВП № 47072804 за виконавчими листами, виданими Малиновським районним судом м. Одеси 24.03.2015 року на виконання рішення суду від 11.02.2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди. Як зазначає заявник, виконавчі листи Малиновським районним судом м. Одеси видані з порушенням Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої Наказом ДСАУ від 17.12.2013 року № 173, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, не відповідають вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, у виконавчих листах не зазначено: номер рішення, згідно з яким видано документ, індивідуальний ідентифікаційний номер боржника відсутній. Як зазначає заявник, у виконавчих листах зазначено адресу ОСОБА_3 вул. ОСОБА_4, а згідно матеріалів цивільної справи адреса стягувача - вул. Рекордна.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримала доводи скарги, додатково зазначивши, що 11.02.2015 року Апеляційним судом Одеської області рішення Малиновського районного суду м. Одеси було змінено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 3000 грн., судові витрати на користь ОСОБА_3 компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На думку заявника, в виконавчому листі повинно було бути зазначено про зміну рішення Малиновського районного суду м. Одеси та ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області. Крім того, вимоги виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судового збору не відповідають рішенню Апеляційного суду Одеської області, що також на думку заявника є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Представник Другого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, головний державний виконавець Другого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 та заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, про дату судового засідання повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяву про розгляд справи у їх відсутність до суду не подали.

Заслухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази суд дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги в звязку із такими обставинами.

Судом встановлено, що 14 липня 2014 року Малиновським районним судом м. Одеси ухвалено рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , за участю третіх осіб Телекомпанії ІА «Репортер» АТЗТ, ГУМВС України в Одеській області про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково. Визнано відомості, які двічі розповсюджені ОСОБА_1 через засоби масової інформації такими, що не відповідають дійсності, зобовязано ОСОБА_1 спростувати вказані відомості, заборонено ОСОБА_1 розповсюджувати відомості, які двічі розповсюджені ОСОБА_1 через засоби масової інформації відносно ОСОБА_3 у майбутньому у будь-яких установах, організаціях, підприємствах будь-якої форми власності; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 30000 грн., та судовий збір у розмірі 500 грн.

11.02.2015 року Апеляційним судом Одеської області ухвалено рішення, яким рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 липня 2014 року в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 30000 грн. змінено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 3000 грн., в задоволенні позовних вимог про заборону розповсюджувати відомості, яки двічі розповсюджені ОСОБА_1 17 серпня 2011 року відносно ОСОБА_3 такими, що не відповідають дійсності, у майбутньому у будь-яких установах, організаціях, підприємствах будь-якої форми власності відмовлено; судові витрати у розмірі 121 грн. 80 коп. на користь ОСОБА_3 компенсовано за рахунок держави у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України; в іншій частині рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 липня 2014 року залишено без змін.

04.03.2015 року Апеляційним судом Одеської області постановлено ухвалу про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про розяснення рішення Апеляційного суду Одеської області від 11 лютого 2015 року.

24 березня 2015 року на виконання рішення суду, яке набрало законної сили 11.02.2015 року Малиновським районним судом м. Одеси видано два виконавчих листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди та судового збору, та зобовязання ОСОБА_1 спростувати відомості, розповсюджені нею відносно ОСОБА_3

31 березня 2015 року головним державним виконавцем Другого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 винесено постанову ВП № 47072804 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 3000 грн. та судового збору 121 грн. 80 коп. та постанову ВП № 47073160 про відкриття виконавчого провадження про зобовязання ОСОБА_1 спростувати відомості, які двічі розповсюджені ОСОБА_1 17 серпня 2011 року через засоби масової інформації ІА «Репортер» АТЗТ Одеського телебачення в спеціальному репортажі відносно ОСОБА_3 , такими, що не відповідають дійсності у тому же засобі масової інформації на ІА «Репортер» АТЗТ Одеського телебачення.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Надаючи правову оцінку діям державного виконавця при винесенні оскаржених постанов, суд вважає, що головний державний виконавець Другого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 діяла в межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та Законом України «Про виконавче провадження».

Частина 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» містить вимоги до виконавчого документа, у якому зокрема має бути зазначено й місце проживання або перебування фізичних осіб, й індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 цього Закону у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам ст. 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Разом із тим п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Тому відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14.

Посилання ОСОБА_1 на невідповідність зазначеної у виконавчих листах адреси ОСОБА_3 адресі стягувача, яка міститься в матеріалах цивільної справи є безпідставними, так як відповідно Рішення Одеської міської ради №2508-VI від 21.12.2012р. «Про внесення змін та доповнень до додатка до рішення Одеської міської ради від 09.11.2005 року № 4858-IV «Про найменування вулиць, провулків, проспектів, площ, парків, скверів, мостів та інших споруд, розташованих на території міста Одеси» вул. Рекордна була перейменована у вулицю Маршала ОСОБА_4.

Що стосується посилання ОСОБА_1 на невідповідність виконавчих листів, виданих Малиновським районним судом м. Одеси вимогам Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої Наказом ДСАУ від 17.12.2013 року № 173 та резолютивній частині рішення Апеляційного суду Одеської області в частині стягнення судового збору суд зауважує на наступному.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 6 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього закону.

Всім передбаченим статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимогам виконавчі листи, видані Малиновським районним судом м. Одеси, відповідають.

Разом із цим, суд зауважує, що у випадку невідповідності резолютивної частини рішення суду, викладеної у виконавчому листі рішенню Апеляційного суду м. Одеси від 11 лютого 2015 року, боржник має право звернутись до Малиновського районного суду м. Одеси з заявою про виправлення помилки в виконавчому листі в порядку, передбаченому ст. 369 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою і такою, яку задовольнити не можливо.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 11, 18, 26 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 10, 14, 60, 208, 209, 210, 383, 386, 387 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії Другого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за участю головного державного виконавця Другого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2, заінтересованої особи ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі у 5-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Головуючий Ю.В. Тополева