У Х В А Л А

03 квітня 2015 року суддя Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, ознайомившись в м.Маріуполі з позовною заявою ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «АзовЕлектроСталь» про стягнення заборгованої заробітної плати, компенсації втрати частини доходів у звязку із порушенням строків їх виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

01 квітня 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до ПрАТ «АзовЕлектроСталь», в якому просить стягнути з відповідача усі належні йому при звільненні суми, а також компенсацію втрати частини доходів у звязку із порушенням строків їх виплати, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 09 лютого 2015 року по день ухвалення судом рішення та моральну шкоду у розмірі 1000 грн.

Ознайомившись із заявою, суддя прийшов до висновку, що її подано без додержання вимог, встановлених ст.119 ЦПК України, згідно з якою позовна заява повинна містити, зокрема, ціну позову щодо вимог майнового характеру, зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці керується тим, що положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обовязків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

За змістом ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У позовній заяві відсутні відомості про розмір невиплачених сум заробітної плати та компенсації, яка нараховується при втраті частини доходів у звязку із порушенням строків їх виплати, розрахунок яких, відповідно до ст. 10 ЦПК України, є обовязком позивача.

Крім того, позивачем не зазначено період утворення заборгованості по заробітній платі, суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, не наведено обґрунтованого розрахунку цієї суми.

Відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи, що за таких обставин у суду немає можливості прийняти рішення, суд вважає за необхідне надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.121 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «АзовЕлектроСталь» про стягнення заборгованої заробітної плати, компенсації втрати частини доходів у звязку із порушенням строків їх виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди залишити без руху, надавши позивачу для усунення недоліків строк пять днів з дня отримання ухвали, про що повідомити його, надіславши копію ухвали та роз?яснити, що у випадку, якщо вимоги не будуть виконані до зазначеного строку, заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1