АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4490/15-ц 22-ц/774/2700/К/15
Справа № 210//4490/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження 22ц/774/2700/К/15 Літвіненко Н.А.
Категорія - 32 (ІІІ) Доповідач - Михайлів Л.В.
РІШЕННЯ

Іменем України

28 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.,

суддів: Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

секретар: Горбачевська І.П.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника відповідача Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо- збагачувальний комбінат" - Цвіркуна Сергія Олеговича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо- збагачувальний комбінат" на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 19 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо- збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка внаслідок професійного захворювання, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо- збагачувальний комбінат" (надалі - ПАТ «ІнГЗК»), Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (надалі - Відділення Фонду) про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка внаслідок професійного захворювання та просила суд стягнути з кожного із відповідачів на її користь моральну шкоду в розмірі 250 000 грн. у зв'язку зі смертю свого чоловіка - ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, від професійного захворювання отриманого ним, внаслідок праці протягом тривалого часу в шкідливих умовах на підприємстві відповідача.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 19 листопада 2015 року позов ОСОБА_2 до ПАТ «ІнГЗК», Відділення фонду про відшкодування моральної шкоди в частині стягнення моральної шкоди з Відділення Фонду - залишено без розгляду.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 19 листопада 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «ІнГЗК» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 80 000 гривень та в дохід держави судовий збір у сумі 1218 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «ІнГЗК», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволені заявлених позовних вимог.

Так, суд першої інстанції, не в повній мірі перевірив всі обставини справи, та залишив поза увагою те, що позивач зазначаючи, що їй заподіяна моральна шкода, яка полягала у душевних переживаннях, стражданнях, не надала суду жодного доказу на підтвердження зазначеного, як і не обґрунтувала заявлений нею розмір моральної шкоди. Крім того, ПАТ «ІнГЗК» зазначає, що чоловік позивача при працевлаштуванні був проінформований про шкідливі умови праці проте добровільно виконував такі роботи. Більше того, ПАТ «ІнГЗК» звертає увагу на те, що чоловік позивача за умови своєчасного прийняття ним рішення про припинення своєї роботи у шкідливих та важких умовах міг би уникнути негативних наслідків для свого здоров'я. Крім того зазначають, що судом при постановленні оскаржуваного рішення не враховані судові рішення по аналогічним справам.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «ІнГЗК» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, а саме свідоцтвом про укладення шлюбу актовий запис № 17, який зареєстровано відділом РАЦСУ Широківського району Дніпропетровської області від 17.10.1969 року, серія НОМЕР_1, що ОСОБА_6 був чоловіком позивача - ОСОБА_2 (а.с.4).

ОСОБА_6, з 12.03.1969 року по 02.02.2004 рік працював на підприємстві відповідача за різними професіями, що підтверджується копією трудової книжки. З 02.02.2004 року звільнений з підприємства - відповідача в зв'язку з виходом на пенсію (а.с.7-9).

Згідно виписки із акта огляду ЛТЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності від 21.06.1995 року серії 2-58 ВГ № 045149 ОСОБА_6 первинно встановлено втрату професійної працездатності 30 % та ІІІ гр.. інвалідності - з 19.06.1995 р.

Відповідно до пункту 15 Акту № б/н розслідування хронічного професійного захворювання від 16.05.1995р., причина професійного захворювання ОСОБА_6: тривала робота, на протязі 20 років в умовах впливу вібрації, показники якої перевищували припустимі показники в 2-4 рази.

Згідно свідоцтва про смерть - ОСОБА_6 помер у віці 62 років ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис № 144 виданий ВДРАЦ стану реєстраційної служби Інгулецького районного управління юстиції у Дніпропетровській області.(а.с. 12)

Згідно довідки розширеної експертної комісії №2 серії ДНА-03 № 000360 про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом, встановлений причинний зв'язок смерті ОСОБА_6 з професійним захворюванням (ВЕК 12.05.2009) з 10.01.2011 року (а.с. 13).

У зв'язку зі смертю свого чоловіка ОСОБА_2 завдано моральну шкоду, оскільки вона втратили свого чоловіка, після 41 року подружнього життя, залишилися без його підтримки та без достойного та повноцінного матеріального забезпечення, як це було за життя її чоловіка.

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав, передбачених ст.ст.1167, 1168 ЦК України для відшкодування на користь позивача моральної шкоди, завданою смертю фізичної особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові дружині, батькам усиновлювачам, дітям усиновленим, а також особам, які проживали з нею однією сім'єю, згідно ч.2 ст.1168 ЦК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції відповідно до ст. ст.213, 214 ЦПК України правильно визначився з характером правовідносин.

Отже, посилання відповідача в апеляційній скарзі на факт недоведеності позивачем заподіяної їй моральної шкоди, є безпідставним та колегією суддів відхиляється.

Так, факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв'язку з втратою близької людини встановлений в судовому засіданні. Зокрема, позивач ОСОБА_2 у зв'язку із втратою чоловіка втратила кохану людину, друга, опору, надію, та моральною підтримкою, що тягне за собою порушення нормальних життєвих зв'язків та необхідності докладення нею додаткових зусиль для організації свого життя. Смерть чоловіка докорінно змінила життя позивача, призвела до виникнення душевного потрясіння, переживанні та страждань.

Судом першої інстанції встановлений й причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою відповідача - втрата життєвих зв'язків ОСОБА_2 з рідною людиною.

Крім того, сам по собі факт загибелі чоловіка беззаперечно свідчить про те, що позивач відчуває від цього негативні наслідки морального та психологічного характеру і висновки суду з цього приводу є правильними.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі про обізнаність ОСОБА_6 про умови праці при працевлаштуванні, не знімають з відповідачів обов'язку забезпечити безпечні й нешкідливі умови праці, що передбачено ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України "Про охорону праці" .

При цьому, доводи апеляційної скарги відповідача про добровільність виконання робіт у шкідливих умовах праці чоловіком позивача не знімають з відповідача обов'язку виконати вимоги закону й нести відповідальність в установленому законом порядку за їх невиконання.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції інших рішень судів по цивільних справа відповідної категорії, є безпідставними, оскільки згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню лише обставини, встановлені судовим рішення у цивільних справах, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Разом із тим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ПАТ «ІнГЗК» з приводу розміру стягнутої судом першої інстанції моральної шкоди з відповідача на користь позивача, який на їх думку не відповідає принципам розумності, справедливості та співмірності, зважаючи на ступень негативних наслідків, які настали для позивача у зв'язку із смертю її чоловіка.

Так при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу, внаслідок смерті її чоловіка суд не в повній мірі врахував роз'яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги глибину фізичних і душевних страждань позивача, те, що ці страждання у неї довічні, ступень вини відповідача, який повинен був забезпечити належні умови праці, суттєві негативні зміни, які відбулися в особистому житті позивача, стан її здоров'я та матеріального становища, яке суттєво погіршилося після смерті її чоловіка, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшити її з 80 000,00 гривень до 50 000 гривень.

Колегія суддів погоджується і з доводами апеляційної скарги, щодо необґрунтованого розміру, стягнутої судом першої інстанції, суми судового збору.

Так, при вирішенні питання розподілу судових витрат судом першої інстанції порушено ч.1, п. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції станом на час подання позову відповідно якої, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви не майнового характеру становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, яка станом на 01 січня 2015 року становить 1218 грн.

Таким чином ухвалюючи рішення, суд першої інстанції помилково стягнув з ПАТ "ІнГЗК "на користь держави судовий збір у сумі 1218 грн., тому в цій частині рішення суду підлягає зміні, відповідно до положень п.3ч.1ст.309 ЦПК України, та зменшенню розміру судового збору до 487,20 грн.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307 п.3 ч.1 ст.309, ст.ст. 313, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо- збагачувальний комбінат" - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 19 листопада 2015 року, змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо- збагачувальний комбінат" на користь ОСОБА_2 зменшивши цей розмір з 80 000 грн. до 50 000 грн., та в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо- збагачувальний комбінат" на користь держави судового збору, зменшити розмір судового збору з 1218 грн. до 487,20 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Л.В. Михайлів

Судді: А.П. Барильська

І.Є. Ляховська