Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/3526/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

01 вересня 2015 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Кондра Ю.Ю.,

за участю

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідача Пеляк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 до Київської районної в м. Полтаві ради про визнання незаконним та скасування рішення ради, зобов'язання вирішити питання про передачу земельної ділянки у власність, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 22 червня 2015 року звернулися в суд з позовом до Київської районної в м. Полтаві ради про визнання незаконним та скасування рішення ради, зобов'язання вирішити питання про передачу земельної ділянки у власність.

Посилалися на те, що є співвласниками житлового будинку по АДРЕСА_1 в м. Полтаві, з метою реалізації права на приватизацію земельної ділянки звернулися з відповідною заявою до Київської районної в м. Полтаві ради, але рішенням 59 сесії шостого скликання Київської районної в м. Полтаві ради від 03 лютого 2015 року їм було відмовлено в наданні дозволу на передачу у власність земельних ділянок по АДРЕСА_1 площею по 0,10 га кожному.

Вважають дане рішення незаконним та необґрунтованим.

Просили суд визнати незаконним та скасувати рішення 59 сесії шостого скликання Київської районної в м. Полтаві ради від 03 лютого 2015 року в частині відмови їм в наданні дозволу на передачу у власність земельних ділянок та зобов'язати Київську районну в м. Полтаві раду вирішити питання про передачу у власність ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_6 земельних ділянок по АДРЕСА_1 площею 0,10 га кожному.

В судовому засіданні позивачі повністю підтримали подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував. Пояснив, що районна рада як орган місцевого самоврядування не порушував право позивачів на отримання земельної ділянки у власність, а відмова Київської районної в м. Полтаві ради у наданні дозволу на передачу позивачам земельної ділянки у власність ґрунтується на тому, що позивачі не надали документи, які б підтверджували їх право власності на нерухоме майно за вказаною адресою.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь в розгляді справи, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є співвласниками домоволодіння по АДРЕСА_1 в м. Полтаві.

Право власності позивачів на відповідні частки в спільній частковій власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 в м. Полтаві позивачами при зверненні до суду підтверджено наступними документами.

ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про право на спадщину по закону від 10 вересня 1985 року є власниками в рівних частках 2/3 частин житлового будинку з частиною надвірних споруд по АДРЕСА_1 в м. Полтаві. Право власності позивачів відповідно до даного правовстановлюючого документа було зареєстровано в органах бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до рішення Київського районного суду м. Полтави від 30 вересня 2004 року ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 набули право власності на 1/3 частину домоволодіння за вказаною адресою за набувальною давністю. Право власності позивачів на 1/3 частину домоволодіння згідно судового рішення не зареєстровано в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Також рішенням Київського районного суду м. Полтави від 18 травня 2006 року визнано за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 право власності на самовільно збудовані побудови на території домоволодіння по АДРЕСА_1 в м. Полтаві. В державному реєстрі прав власності на нерухоме майно право на дані будівлі позивачами у встановленому законом порядку зареєстровано не було.

Разом з тим, за даними ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» в органах бюро технічної інвентаризації станом на 19 грудня 2012 року зареєстровано право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 в м. Полтаві в наступних частках:

-ОСОБА_1 - 1/6;

-ОСОБА_2 - 1/12 частка та 1/6 частка;

-ОСОБА_7 - 1/6 частка;

-ОСОБА_4 - 1/12 частка та 1/6 частка;

-ОСОБА_6 - 1/12 частка.

Також встановлено, що за даними наданих до суду документів, неможливо встановити повний склад співвласників домоволодіння по АДРЕСА_1 в м. Полтаві та визначити частку кожного із співвласників, оскільки позивачами у встановленому законом порядку не здійснено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

При цьому, за даними наданих до суду правовстановлюючих документів перехід прав на земельну ділянку не визначався, земельна ділянка по АДРЕСА_1 в м. Полтаві знаходиться в фактичному користуванні позивачів, державний акт на право власності чи користування не видавався, а площа земельної ділянки за фактичним користуванням не визначена.

В своїй позовній заяві позивачі посилаються на те, що звернулися до суду за захистом прав на землю. Зокрема, посилаються на порушення відповідачем їх прав на отримання земельної ділянки у власність.

Разом з тим, підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності встановлені ст. 116 ЗК України, якою передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться в тому числі у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Саме на обставину перебування в їх користуванні земельної ділянки по АДРЕСА_1 в м. Полтаві позивачі посилаються як на підставу для передачі їм земельних ділянок у власність.

Але порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлено ст. 118 ЗК України.

Відповідно до норм ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідним органом місцевого самоврядування в даному випадку є саме Київська районна в м. Полтаві рада.

Частиною 2 даної статті 118 ЗК України визначено, що рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

В силу норм законодавства реалізації права позивачів на отримання земельної ділянки у власність шляхом приватизації земельної ділянки, яка перебуває в їх фактичному користуванні, передує обов'язок останніх, як співвласників домоволодіння, у встановленому законом порядку здійснити державну реєстрацію права власності на відповідне нерухоме майно, надати до відповідного органу місцевого самоврядування правовстановлюючі документи та матеріали, що підтверджують фактичний розмір земельної ділянки.

Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно п. 4 ст. 60 ЦПК - доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

К встановлено судом, позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , звертаючись з відповідною заявою до Київської районної в м. Полтаві ради про надання кожному із них у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 по 0,10 га, посилалися на ту обставину, що є співвласниками домоволодіння за вказаною адресою.

Разом з тим, як до відповідного органу місцевого самоврядування, так і до суду позивачами не надано відповідних правовстановлюючих документів, які б підтверджували їх спільну часткову власність на домоволодіння в цілому.

Твердження позивачів, що такими правовстановлюючими документами є довідка бюро технічної інвентаризації, видана станом на грудень 2012 року, та технічний паспорт є безпідставними.

Наявність судових рішень про визнання за позивачами права власності жодним чином не позбавляло позивачів обов'язків у встановленому законом порядку здійснити державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

На підставі викладеного, оскільки позивачами, як співвласниками домоволодіння по АДРЕСА_1 в м. Полтаві, при зверненні до відповідача з заявою про передачу земельної ділянки у власність не було надано документів, які б підтверджували їх право власності на відповідне нерухоме майно за вказаною адресою, суд приходить до висновку, що відповідачем не було порушено право позивачів на отримання земельної ділянки у власність.

При вирішенні справи судом також враховується, що відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Київська районна в м. Полтаві рада жодним чином не оспорює та не порушує право позивачів на отримання земельної ділянки у власність.

Більш того, відповідачем визнається право позивачів на отримання земельної ділянки у власність, але в порядку та на умовах визначених законом. В тому числі за умови надання правовстановлюючих документів на відповідне нерухоме майно та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 до Київської районної в м. Полтаві ради про визнання незаконним та скасування рішення ради, зобов'язання вирішити питання про передачу земельної ділянки у власність є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України у зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачами судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 209, 213- 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 до Київської районної в м. Полтаві ради про визнання незаконним та скасування рішення ради, зобов'язання вирішити питання про передачу земельної ділянки у власність відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий /підпис/ Н.Л.Яковенко

Суддя Н.Л.Яковенко

01.09.2015