Дата документу 06.08.2015
Справа № 320/1669/15-ц
Провадження № 2/320/1333/15
06 серпня 2015 року м. Мелітополь Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді - Бахаєва І.М.,
при секретарі - Фурсовій Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Мелітополі цивільну справу за позовом
Мелітопольського міжрайонного прокурора Запорізької області, який діє в інтересах держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації до Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування розпорядження в частині, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю та зобов'язання повернути земельну ділянку,
Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування розпорядження в частині, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю та зобов'язання повернути земельну ділянку мотивуючи свої вимоги тим, що на території Вознесенської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області за 2,5 км на північ - схід від с. Вознесенка Вознесенської сільської ради розташований об'єкт культурної спадщини пам'ятки археології - курганний могильник НОМЕР_2. Курганний могильник взято під охорону відповідно до рішення виконкому Запорізької обласної ради народних депутатів № 196 від 11.07.1989. Встановлено, що розпорядженням голови Мелітопольської районної державної адміністрації № 519 від 05.08.2002 надано у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку для сільськогосподарського використання загальною площею 5,7300 га, на якій розташований курган № 2 курганного могильника НОМЕР_2 загальною площею 0,1244 га. На підставі вказаного розпорядження 22.07.2002 ОСОБА_1 видано державний акт серії НОМЕР_3 на право приватної власності на земельну ділянку площею 5,7300 га, акт зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та постійного користування землею, договорів оренди землі за НОМЕР_5, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер НОМЕР_4. Водночас, на зазначеній земельній ділянці знаходяться курган № 2 курганного могильника, який є об'єктом культурної спадщини, археологічною пам'яткою місцевого значення, охоронний НОМЕР_2.
Статтею 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» встановлено, що пам'ятка, крім пам'ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності. Усі пам'ятки археології, в тому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи пов'язані з ними рухомі предмети, є державною власністю.
До археологічних об'єктів культурної спадщини, згідно зі ст. 2 вказаного Закону, відносяться рештки життєдіяльності людини (нерухомі об'єкти культурної спадщини: городища, кургани, залишки стародавніх поселень, стоянок тощо, що містяться під земною поверхнею та під водою і є невідтворним джерелом інформації про зародження і розвиток цивілізації
Крім того, у державному акті на право приватної власності на землю, виданому ОСОБА_1, у порушення вимог ст.ст. 53, 54 Земельного кодексу України та ст. 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини», вказаний курган, який є державною власністю, не зазначений.
Науковим співробітником Мелітопольського районного центру з охорони культурної спадщини і туризму ОСОБА_2 проведено технічне обстеження сучасного стану пам'ятки археології - курганного могильника НОМЕР_2.
За результатами вказаного обстеження встановлено, що основна частина кургану № 2 курганного могильника НОМЕР_2 не розорена, однак з південної частини насипу частково пошкоджена охоронна зона та спостерігаються сліди сільськогосподарської техніки, з східної та західної сторони частково розорено підошву кургану та відсутня охоронна зона.
Згідно з паспортом об'єкта культурної спадщини діаметр кургану № 2 становить 40 м.
Відповідно до плану меж земельної ділянки, виготовленого Мелітопольським міським виробничим відділом ЗРФ ДП «Центр ДЗК» 09.02.2015 площа кургану № 2 становить 0,1244 га.
Згідно зі схемою розташування земельної ділянки, яка погоджена з управлінням Держземагентства у Мелітопольському районі, курган № 2 курганного могильника НОМЕР_2 розташований на земельні ділянці кадастровий номер НОМЕР_4, яка належить на праві власності ОСОБА_1
Відповідно до звіту про незалежну грошову оцінку об'єкта культурної спадщини пам'ятки археології - курганного могильника охоронний НОМЕР_2, складеного експертом по оцінці нерухомості, у тому числі земельних ділянок на території України, оцінювачем ОСОБА_3, станом на 12.02.2015 грошова оцінка кургану № 2 складає 1 331 946,43 грн.
Окрім того, спірне розпорядження Мелітопольської районної державної адміністрації винесено з перевищенням наданих органу виконавчої влади повноважень.
Зважаючи на викладене, розпорядження голови Мелітопольської районної державної адміністрації № 519 від 05.08.2002 в частині надання у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 5,7300 га підлягає визнанню судом незаконним та скасуванню.
Також, підлягає визнанню недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, який є правовстановлюючим документом та виданий на підставі рішення відповідного органу влади.
Представник позивача у судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Відповідачі у судове засіданні не з'явились з невідомою суду причини про дату час та місце слухання справи були повідомлені належним чином відповідно до норм ЦПК України, заяв про відкладення слухання справи або слухання справи за їх відсутності він відповідачів до суду не надходило, та заперечень на позов суду не надали.
За таких обставин, незважаючи на те, що відповідачі не з'явились на виклик суду, за висновками суду, наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, а неявка вказаних учасників судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.
Керуючись ст.ст. 224-225 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд цивільної справи.
Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, виходячи із принципу діспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків передбачених ст. 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Відкриваючи провадження у справі суд попередив сторони про те, що відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України, вони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.
Виходячи зі змісту положень статті 60 ЦПК України суд розглядає справу на підставі доказів, які подані сторонами до початку безпосереднього судового розгляду.
Судом встановлено наступні обставини.
На території Вознесенської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області за 2,5 км на північ - схід від с. Вознесенка Вознесенської сільської ради розташований об'єкт культурної спадщини пам'ятки археології - курганний могильник НОМЕР_2.(а.с. 9-12)
Курганний могильник взято під охорону відповідно до рішення виконкому Запорізької обласної ради народних депутатів № 196 від 11.07.1989. (а.с.13)
Розпорядженням голови Мелітопольської районної державної адміністрації № 519 від 05.08.2002 надано у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку для сільськогосподарського використання загальною площею 5,7300 га, на якій розташований курган № 2 курганного могильника НОМЕР_2 загальною площею 0,1244 га. (а.с.4-7)
На підставі вказаного розпорядження 22.07.2002 ОСОБА_1 видано державний акт серії НОМЕР_3 на право приватної власності на земельну ділянку площею 5,7300 га, акт зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та постійного користування землею, договорів оренди землі за НОМЕР_5, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер НОМЕР_4.(а.с.8)
Згідно зі схемою розташування земельної ділянки, яка погоджена з управлінням Держземагентства у Мелітопольському районі, курган № 2 курганного могильника НОМЕР_2 розташований на земельні ділянці кадастровий номер НОМЕР_4, яка належить на праві власності ОСОБА_1
Відповідно до звіту про незалежну грошову оцінку об'єкта культурної спадщини пам'ятки археології - курганного могильника охоронний НОМЕР_2, складеного експертом по оцінці нерухомості, у тому числі земельних ділянок на території України, оцінювачем ОСОБА_3, станом на 12.02.2015 грошова оцінка кургану № 2 складає 1 331 946,43 грн. (21-65).
Розпорядження Мелітопольської районної державної адміністрації винесено з перевищенням наданих органу виконавчої влади повноважень з огляду на наступний аналіз правових актів.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки
Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Згідно з ч. 1 ст. 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» акти місцевих державних адміністрацій, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України та Кабінету Міністрів України або інтересам територіальних громад чи окремих громадян, можуть бути оскаржені до органу виконавчої влади вищого рівня або до суду.
Відповідно до ст. 50 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, акти інших посадових осіб, які призначаються ними, можуть бути оскаржені в судовому порядку відповідно до закону.
Згідно п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.
Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Вимога про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу державної влади, на підставі якого видано оспорюваний державний акт.
Таким чином, державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на підставі незаконного розпорядження, що є підставою для визнання його недійсним.
Згідно зі ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути це майно. Особа зобов'язана повернути майно й тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння.
Відповідно до ст. 121 п. 2 Конституції України, на органи прокуратури покладається обов'язок представляти інтереси громадянина або держави у суді у випадках, визначених законом.
Згідно зі п. 7 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля.
Пунктами 3, 4 частини 1 статті 16 вказаного Закону передбачено, що місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за використанням та охороною земель, охороною пам'яток історії та культури.
Частиною 1 ст. 21 зазначеного Закону встановлено, що місцева державна адміністрації розпоряджається землями державної власності відповідно до закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 84 Земельного кодексу України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.
Частиною 5 ст. 122 Земельного кодексу України визначено, що обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених законом, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.
З огляду на вказане, органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах є Запорізька обласна державна адміністрація.
Зважаючи на вказані вище порушення вимог земельного законодавства, земельна ділянка, на якій розташований курган № 2 курганного могильника (охоронний НОМЕР_2) підлягає витребуванню у ОСОБА_1 та поверненню її власнику - державі, в особі Запорізької обласної державної адміністрації.
Відповідно до ст. 71 ЦК Української РСР від 18.07.1963 загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.
Пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набув чинності 01.01.2004 встановлено, що правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.
Таким чином, строк позовної давності для оскарження розпорядження голови Мелітопольської районної державної адміністрації № 519 від 05.08.2002 сплинув.
Однак, про наявність оспорюваного розпорядження голови Мелітопольської районної державної адміністрації та виданого на його підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IІІ- ЗП № 045212 від 22.07.2002 площею 5,7300 га з розташованим на ній курганом охоронний номер 3486 Мелітопольській міжрайонній прокуратурі стало відомо лише при вивченні у лютому 2015 року інформації та даних прокуратури області щодо дотримання державних інтересів у сфері охорони культурної спадщини.
Таким чином, Мелітопольською міжрайонною прокуратурою пропущено строк позовної давності на звернення з позовом про визнання незаконним розпорядження голови Мелітопольської державної адміністрації від 05.08.2002 № 519, та виданого на його підставі державного акту на право власності на землю з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.
На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги Мелітопольського міжрайонного прокурора Запорізької області, який діє в інтересах держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації до Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування розпорядження в частині, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю та зобов'язання повернути земельну ділянку такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 121 Конституції України, ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 16, 21, 203, 215, 387, 1212 ЦК України, ст.ст. 2,17 Закону України «Про охорону культурної спадщини», ст.ст. 53,54 Земельного Кодексу України, ст.ст. 10, 88, 60, 114, 212, 215, 224-225 ЦПК України, суд
Поновити Мелітопольському міжрайонному прокурору строк для звернення до Мелітопольського міськрайонного суду з позовною заявою до Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування розпорядження в частині, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю та зобов'язання повернути земельну ділянку.
Позовні вимоги Мелітопольського міжрайонного прокурора Запорізької області, який діє в інтересах держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації до Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування розпорядження в частині, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю та зобов'язання повернути земельну ділянку - задовольнити повністю.
Визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області № 519 від 05.08.2002 «Про затвердження технічної документації по виділенню в натурі (на місцевості) земельної частки (пай) та видачу державних актів на право приватної власності на землю по КСП «Нива» щодо надання у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки загальною площею 5,7300 га, кадастровий номер НОМЕР_4, в частині надання земельної ділянки, на якій розміщений курган № 2 курганного могильника (охоронний НОМЕР_2) площею 0,1244 га.
Визнати недійсним державний акт серії НОМЕР_3, виданий 22.07.2002 ОСОБА_1 на право приватної власності на земельну ділянку площею 5,7300 га в частині права власності на земельну ділянку, на якій розміщений курган № 2 курганного могильника (охоронний НОМЕР_2) загальною площею 0,1244 га.
Витребувати у ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, та зобов'язати його повернути на користь держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації земельну ділянку на території Вознесенської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області на якій розміщений курган № 2 курганного могильника охоронний НОМЕР_2 площею 0,1244 га грошова оцінка якого складає 1 331 946,43 грн., межі та координати якого визначені відповідно до плану меж та каталогу координат від 09.02.2015.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ