Справа № 738/496/15-ц
№ провадження 2/738/177/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м. Мена

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складi:

суддi ОСОБА_1,

з участю секретаря Костюка І.А.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріоліт» про розірвання договору оренди землі,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Тріоліт» про розірвання договору оренди землі, який мотивовано тим, що 18 липня 2012 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Тріоліт» укладено договір оренди землі, який був зареєстрований у відділі Держкомзему у Менському районі Чернігівської області. Відповідно до умов договору орендодавець ОСОБА_5 надала, а орендар ТОВ «Тріоліт» прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Локнистенської сільської ради, строк дії договору 5 років. Відповідно до вказаного договору відповідач був зобовязаний вносити орендну плату у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки на поточний рік з 15 жовтня до 31 грудня поточного року. Відповідач в порушення істотних умов договору оренди землі не сплатив орендну плату за 2013, 2014 роки. Позивач просить розірвати договір оренди землі від 18 липня 2012 року та стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати.

Протокольною ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 26 травня 2015 року в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, залучено сільськогосподарський кооператив «Миколаївський».

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просив їх задовольнити.

Позивач ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. Позивач надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав та пояснив, що між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди землі, зазначив, що орендна плата позивачу за 2013, 2014 роки була виплачена СК «Миколаївський», який згідно з договором №11/12 від 15 грудня 2013 року та актом здачі-прийняття виконаних робіт від 15 вересня 2014 року, виконав обовязки ТОВ «Тріоліт» по виплаті фізичним особам орендної плати за земельні ділянки, що розміщені на території Локнистенської сільської ради Менського району Чернігівської області. Земельна ділянка позивача також розташована на території Локнистенської сільської ради. Письмові докази щодо виплати позивачу орендної плати суду надати не може, оскільки розрахункова відомість знаходиться у СК «Миколаївський».

Представник третьої особи вважає, що позов підлягає задоволенню, не заперечував щодо укладення договору №11/12 від 15 грудня 2013 року між СК «Миколаївський» та ТОВ «Тріоліт» та зазначив, що СК «Миколаївський» виконав умови цього договору, виплативши орендну плату згідно з розрахунковою відомістю, яку передав представнику ТОВ «Тріоліт», ОСОБА_5 орендну плату згідно цього договору СК «Миколаївський» не виплачував, оскільки вона не була включена ТОВ «Тріоліт» до розрахункової відомості, копії розрахункової відомості надати суду не може, оскільки такий документ у третьої особи відсутній.

Заслухавши пояснення сторін та третьої особи, вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України „Про оренду землі, іншими нормативно - правовими актами, а також договором оренди землі.

Статтею 13 Закону України „Про оренду землі визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 2,09 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Локнистенської сільської ради Менського району Чернігівської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 8167722, виданим 02 червня 2003 року на підставі розпорядження Менської районної державної адміністрації від 17 лютого 2003 року №55 (а.с.6).

18 липня 2012 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Тріоліт» укладено договір оренди землі, згідно з яким ОСОБА_5 передала в платне користування строком на 5 років ТОВ «Тріоліт» земельну ділянку ріллю площею 2,09 га, нормативна грошова оцінка якої становить 20530,24 грн., зі сплатою через касу орендаря з 15 жовтня до 31 грудня поточного року орендної плати у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки на поточний рік з урахуванням державної індексації землі, передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними документами. (а.с. 7).

Договір оренди землі зареєстровано у відділі Держкомзему у Менському районі 18 липня 2012 року за № 02217, а тому, в силу положень ст. 18 Закону України «Про оренду землі», він є чинним.

Відповідно до п.20 вказаного договору передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 10-денний строк після державної реєстрації договору за актом приймання-передачі.

Сторони в судовому засіданні зазначили, що акт приймання-передачі земельної ділянки, оформлення якого передбачено у пункті 20 договору оренди землі, не складався, також сторони не заперечували, що відповідач ТОВ «Тріоліт» фактично приступив до використання земельної ділянки у 2012 році та сплатив позивачу орендну плату за 2012 рік.

Підстави для розірвання укладеного договору та правові наслідки розірвання передбачені ст.ст. 651-654 ЦК України та ст. 32 Закону України «Про оренду землі».

Згідно з приписами ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення його другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до п. 38 вказаного договору оренди дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін, внаслідок невиконанням другою стороною обов'язків, передбачених договором.

Як на підставу для розірвання договору, позивач посилалась на систематичну несплату відповідачем орендної плати.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є істотною умовою договору оренди землі.

Згідно з ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про оренду землі» за згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати.

Згідно з положеннями ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, отримувати продукцію і доходи.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених, статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Таким чином, в розумінні вищевказаних норм, підставою для припинення права користування земельною ділянкою та розірвання договору оренди може бути лише систематична несплата орендної плати.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року № 6-146цс12, якає обов'язковою у правозастосуванні судами.

Відповідно до приписів статей 10 та 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження сплати позивачу орендної плати за землю за 2013-2014 роки представником відповідача надано договір №11/12 від 15 грудня 2013 року, укладений між ТОВ «Тріоліт» та СК «Миколаївський», згідно з яким СК «Миколаївський» зобовязувався в межах суми боргу 568956,87 грн., який виник згідно з ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 22 листопада 2013 року у справі №927/1212/13, виконати зобовязання ТОВ «Тріоліт» перед фізичними особами по виплаті орендної плати за земельні ділянки, що розміщені на території Локнистенської сільської ради Менського району Чернігівської області, а ТОВ «Тріоліт» зобовязувався визнати, що СК «Миколаївський» здійснено фактичне виконання ухвали Господарського суду Чернігівської області від 22 листопада 2013 року у справі №927/1212/13 у сумі 568956,87 грн. (а.с. 33-35).

На підтвердження виконання умов цього договору представником відповідача надано акт здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 15 вересня 2014 року, згідно з яким сторони договору погодились, що СК «Миколаївський» виконав зобовязання ТОВ «Тріоліт» перед фізичними особами по виплаті орендної плати за земельні ділянки, що розміщені на території Локнистенської сільської ради Менського району Чернігівської області в загальній сумі 568956,87 грн., згідно з розрахунковою відомістю, що є додатком №1 до акту здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) (а.с. 35).

Дослідженням наданих представником відповідача договору №11/12 від 15 грудня 2013 року та акту здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 15 вересня 2014 року, встановлено, що ці докази свідчать про наявність договірних зобовязань між СК «Миколаївський» та ТОВ «Тріоліт», проте у договорі та акті відсутні посилання на те, що договірні зобовязання стосуються виплати саме позивачу орендної плати за 2013, 2014 роки згідно з договором оренди землі від 18 липня 2012 року, укладеним між позивачем та відповідачем.

Розрахункову відомість, у якій зазначено особи, яким було виплачено орендну плату за землю, що є додатком №1 до акту здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 15 вересня 2014 року відповідачем та третьою особою не надано. Як пояснив представник третьої особи, оригінал розрахункової відомості, було передано представнику ТОВ «Тріоліт» під час підписання акту здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг), копії розрахункової відомості у СК «Миколаївський» не залишилось. Представник відповідача, в свою чергу, зазначив, шо у відповідача цей письмовий доказ відсутній.

Згідно з вимогами Податкового кодексу України, на орендаря покладено обов'язок ведення звітності по нарахованій та виплаченій орендній платі та стягнення податків при вчиненні зазначених дій.

Менською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Чернігівській області надано відомості з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків від 20 травня 2015 року № 10356, з яких вбачається, що відомості про доходи ОСОБА_5 за 2014 рік відсутні (а.с.31).

Таким чином, відповідачем, не надано належних доказів на підтвердження виконання ТОВ «Тріоліт», як орендарем, зобовязань щодо виплати позивачу орендної плати за 2013, 2014 роки і під час розгляду справи у суді таких доказів не здобуто.

ТОВ «Тріоліт», не сплачуючи позивачу орендну плату за 2013, 2014 роки, систематично істотно порушував умови договору оренди землі та вимоги ст. 24 Закону України «Про оренду землі», у звязку з чим суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

У зв'язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, на користь позивача підлягають стягненню з відповідача судові витрати, повязані зі сплатою судового збору та судові витрати, повязані з оплатою правової допомоги.

За звернення до суду з позовом позивачем сплачено 243,60 грн. судового збору, що підтверджується квитанцією від 03 квітня 2015 року (а.с. 1).

Вирішуючи питання про розмір судових витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, які підлягають стягненню, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право на допомогу яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку встановленому законом.

Згідно з п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Статтею 84 ЦПК України та ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" встановлено порядок компенсації витрат, що несуть сторони у зв'язку із оплатою допомоги адвоката, або іншого фахівця у галузі права, котрі беруть участь у справі. А саме: розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України - склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про виконання умов цього договору, про оплату гонорару та інших витрат, повязаних з наданням правової допомоги, які оформлені у встановленому законом порядку.

Правову допомогу позивачу під час розгляду справи надав адвокат ОСОБА_2, що підтверджується договором про надання правової допомоги від 20 березня 2015 року, актом здачі-прийняття наданих послуг від 20 березня 2015 року та журналами судового засідання (а.с. 8-11, 19, 27, 36-37, 44, 61,62).

За журналами судового засідання адвокат ОСОБА_2 приймав участь при розгляді справи у суді 06 травня 2015 року 5 хвилин, 26 травня 2015 року 25 хвилин, 10 червня 2015 року 10 хвилин, 18 червня 2015 року 40 хвилин. Таким чином участь особи, яка надавала правову допомогу позивачу в судовому засіданні склала 1 годину 20 хвилин.

Згідно з актом здачі-прийняття наданих послуг адвокат ОСОБА_2 надавав правову допомогу позивачу під час вчинення процесуальних дій поза судовим засіданням 3 години 45 хвилин, а саме ознайомлення з матеріалами справи 30 хвилин, консультація 1 година, копіювання документів 15 хвилин, складання позовної заяви 2 години.

Судом встановлено, що обсяг допомоги адвоката й витрачений ним час на надання правової допомоги позивачу в судовому засіданні та під час вчинення процесуальних дій поза судовим засіданням складає 5 годин 5 хвилин, відповідно розмір компенсації витрат на правову допомогу за ці послуги не повинен перевищувати 2476,60 грн. (1218,00 грн. х 40% х 5 год. 5 хв.).

За правову допомогу позивач сплатив 3532,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 57 від 20 березня 2015 року (а.с. 9).

За таких обставин, в порядку розподілу судових витрат між сторонами, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 243,60 грн. судових витрат, повязаних зі сплатою судового збору та 2476,60 грн. грн. судових витрат, повязаних з оплатою правової допомоги.

Керуючись ст. 629, 651 ЦК України, ст. 141 ЗК України, ст.ст. 13, 15, 21, 22, 24, 31, 32, 35 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 212- 215 ЦПК Укpаїни, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріоліт» про розірвання договору оренди землі задовольнити.

Розірвати договір оренди землі, укладений 18 липня 2012 року між ОСОБА_5 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тріоліт», зареєстрований 18 липня 2012 року у відділі Держкомзему у Менському районі за № 02217.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріоліт» на користь ОСОБА_5 243,60 грн. судових витрат, повязаних зі сплатою судового збору, 2476,60 грн. судових витрат, повязаних з оплатою правової допомоги.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з моменту отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.В. Волошина