Справа № 2/489/ 2352/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 жовтня 2015 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд на постійне місце проживання за кордон без згоди батька,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про надання йому дозволу на виїзд на постійне місце проживання за кордон без згоди його батька.

Позивач вказував на те, що він народився 26.08.1983 року. Відповідач є його батьком. В найближчий час він має намір виїхати разом зі своєю дружиною ОСОБА_5 та двома дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за кордон на постійне місце проживання до Держави Ізраїль. Згідно вимог Порядку розгляду в дипломатичних представництвах або консульських установах України за кордоном клопотань громадян України, які виїхали за її межі тимчасово, про залишення на постійне проживання за кордоном, затвердженого Наказом Міністерства закордонних справ України від 22.11.1999 року, при подачі клопотання про залишення на постійне проживання за кордоном до дипломатичного представництва або консульської установи України він має подати заяви батьків, які залишаються в Україні, про відсутність у них матеріальних претензій до нього. Мати ОСОБА_8 не заперечує проти його виїзду за кордон на постійне місце проживання до Держави Ізраїль. Проте, батько ОСОБА_4 свою згоду на виїзд за кордон на постійне місце проживання йому не надає.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд надати йому ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, дозвіл на виїзд на постійне місце проживання до Держави Ізраїль без згоди батька - ОСОБА_4

В судовому засіданні при розгляді справи позивач та його представник підтримали позов. Просили про його задоволення.

Відповідач в судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст..4 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач посилався на те, що його батько не надає йому згоду на виїзд за кордон на постійне місце проживання до Держави Ізраїль.

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст.16 ЦК України. У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміни правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування , їхніх посадових і службових осіб.

Між тим, обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права шляхом надання дозволу повнолітній особі на виїзд за кордон на постійне місце проживання до іншої держави чинним законодавством не передбачений.

За такого, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 з цих підстав задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд на постійне місце проживання за кордон без згоди батька відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н.А. Спінчевська