Справа № 572/5674/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2015 року

Сарненський районний суд Рівненської області

головуючий суддя - БОЛОТВІНА Л.О.

при секретарі - СОСЮК І.В.

з участю адвоката - КОСТЮКОВИЧА С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сарни справу за позовом ОСОБА_2 до Сарненської міської ради, ОСОБА_4 про визнання недійсними рішень Сарненської міської ради, державних актів на право власності на земельні ділянки, відновлення попереднього стану земельних ділянок, звільнення земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 заявила цивільний позов до Сарненської міської ради та ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення Сарненської міської ради № 954 від 16.11.2012 р. про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 в розмірі 0.1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і в розмірі 0.0203 га для індивідуального садівництва, про визнання недійсними державних актів, виданих ОСОБА_4 на право власності ці земельні ділянки, про відновлення попереднього стану земельних ділянок, який існував до порушення її прав шляхом знесення за власний рахунок споруджений по всій довжині між її жилим будинком по АДРЕСА_2 та жилим будинок ОСОБА_4 паркан, зобов»язати ОСОБА_4 звільнити неправомірно зайняту її частину земельної ділянки площею 0.0193 га на відстань відповідно до запропонованої схеми висновку судової земельно-технічної експертизи, визнати частково недійсним договір відчуження жилого будинку в АДРЕСА_1 в частині відчуження земельних ділянок, про скасування внесених в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно записів про право власності набувача за договором відчуження на земельні ділянки, про витребування із чужого незаконного володіння земельної ділянки розміром 0.0193 га по АДРЕСА_2; вказувала, що в її користуванні станом на 1979 р. була земельна ділянка розміром 0.26 га, а після затвердження у 1991 р. генерального плану м. Сарни було передбачено по АДРЕСА_2 земельну ділянку розміром 0.10 га для будівництва і обслуговування житла, межа якої із суміжним землевласником по АДРЕСА_1 проходила по прямій лінії паралельно зовнішній стіні її жилого будинку, а відстань від обох крайніх точок зовнішньої стіни довжиною 10 м. її житла до межі земельної ділянки відповідачки була однаковою; після виготовлення державних актів на землю ОСОБА_4 збудувала паркан, який встановлений з порушенням меж земельної ділянки, якою вона користувалась понад 50 років, при цьому відповідачці збільшено земельну ділянку на 0.02 га.; вважала, що, оскільки вона набула права власності на жилий будинок, то має право на земельну ділянку, на якій він розташований.

В судовий розгляд ОСОБА_2 не з»явилась, повідомлена про справу, її інтереси представляв адвокат ОСОБА_1, який просив залишити без розгляду позов в частині визнання частково недійсним договір відчуження жилого будинку в АДРЕСА_1 та земельних ділянок, про скасування внесених в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно записів про право власності набувача за договором відчуження на земельні ділянки, про витребування із чужого незаконного володіння земельної ділянки розміром 0.0193 га по АДРЕСА_2, про що суд 12.02.2015 р. постановив ухвалу.

В іншій частині позову адвокат підтримав позовні вимоги та дав пояснення по їх суті.

Представник Сарненської міської ради Шостак Я.С. позов не визнала, вважала, що рішення міської ради від 16.11.2012 р. відповідає нормам ЗК України, правильність технічної документації, виготовленої на земельні ділянки ОСОБА_4, сумнівів не викликає, порушення відповідачем в 2013 р. та 2014 р. меж земельних ділянок стосувались порушень встановлених в натурі меж відповідно до затвердженої міською радою технічної документації.

Відповідачка ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала, вважала, що позивачка та її дочка зводять на неї наклеп, вона та її син нічого неправомірного не роблять.

Представники ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 також позовні вимоги не визнали, так як права позивачки на землю не порушені, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на право володіння і користування земельною ділянкою по АДРЕСА_2, а тому вона не може вимагати усунення якихось порушень, якщо не зрозуміло, якою земельною ділянкою вона фактично користується, також вважають, що міська рада правомірно винесла рішення про затвердження технічної документації на землю відповідачці.

Вислухавши пояснення сторін, їхніх представників, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно у власності ОСОБА_2 з 11.03.2010 р. є жилий будинок АДРЕСА_2, яку вона набула на підставі рішення Сарненської міської ради від 17.02.2010 р.

Позивачка посилалась в підтвердження права користування земельною ділянкою за цією адресою на архівну довідку № 315 від 7.07.2011 р., з якої вбачається, що в господарстві № 545 бувшого села Сарни значиться господар ОСОБА_2, яка в 1977-1979 р.р. мала жилий будинок та 0.26 га землі. Однак, ця довідка не є належним доказом, оскільки в ній вказане ім.»я «ОСОБА_2», а позивачка є «ОСОБА_2», а також немає доказів, що це господарство є тим, що в даний час є в АДРЕСА_2.

Згідно плану земельної ділянки в Технічному паспорті на житло, на який посилається відповідачка та її представник, як на доказ користування землею, в ньому не вказана площа земельної ділянки, тому даний документ в цій частині не є належним доказом, оскільки не містить інформації про предмет доказування.

Позивачка та адвокат також посилаються на ситуаційний план, схему планово-геодезичної основи, абрис земельних ділянок, як на доказ фактичного користування позивачкою землею в розмірі 0.0807 га станом на 2014 р.

Сарненська міська рада за клопотанням адвоката ОСОБА_1 надала витяг із земельно-кадастрової книги м. Сарни, в якій вказано, що в користуванні ОСОБА_2 на підставі певного дозволу від 6.12.2013 р. є 807 одиниць землі без вказівки одиниці виміру, а також олівцем є запис 600 одиниць землі із знаком питання, тому суд не може взяти до уваги записи земельно-кадастровій книзі, як належний доказ, так як вони не містять інформації щодо предмета доказування.

Отже, відповідно до документів, які суд вважає належними доказами, ОСОБА_2 фактично користується земельною ділянкою в 0.0807 га станом на 2014 р., тобто після виготовлення та затвердження технічної документації на землю ОСОБА_4, доказів користування земельною ділянкою в такому або більшому розмірі до 16.11.2012 р. до дати прийняття рішення міською радою, позивачка не надала, а тому немає підстав вважати, що рішенням міської ради про затвердження технічної документації та ОСОБА_4 при встановлені паркану відповідно до технічної документації, порушені права позивачки.

Позовна сторона також посилається на повідомлення міського голови адвокату ОСОБА_1, що станом на 6.11.2014 р. син ОСОБА_4 на її земельній ділянці почав будівництво паркану із захопленням 0.5 м. землі ОСОБА_2, однак міська рада зобов»язала його усунути порушення і паркан демонтувався. В даній відповіді не міститься інформація щодо розміру земельної ділянки ОСОБА_2, а тому суд вважає, що міська рада виходила із розміру земельної ділянки ОСОБА_4 відповідно до виготовленої документації.

На підставі ст.ст. 116, 123 Земельного кодексу України, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Сарненської міської ради, ОСОБА_4 про визнання недійсними рішень Сарненської міської ради, державних актів на право власності на земельні ділянки, відновлення попереднього стану земельних ділянок, звільнення земельної ділянки відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської обл. через районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а позивачкою ОСОБА_2 в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя підпис копія вірно

Суддя Сарненського

районного суду Болотвіна Л.О.