АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 184/346/15-ц 22-ц/774/2105/К/15
Справа № 184/346/15-ц Головуючий в І інстанції
Категорія № 54 (IV) ОСОБА_1
№22-ц/774/2105/к/15 Доповідач Соколан Н.О.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді: Соколан Н.О.

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3

за участю: секретаря Маслової К. В.,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Проктер енд Гембл Україна» на рішення Орджонікідзевського районного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Проктер енд Гембл Україна» про поновлення на роботі, скасування наказів, стягнення різниці в заробітній платі за час вимушеного простою, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2015 року позивач ОСОБА_5 звернулась до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Проктер енд Гембл Україна» про поновлення на роботі, скасування наказів, стягнення різниці в заробітній платі за час вимушеного простою, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, і просила суд визнати протиправним т а скасувати Наказ № НОМЕР_1 від 17.11.2014 р. про встановлення простою не з вини позивача; стягнути на її користь 1/3 заробітку за час вимушеного простою з ТОВ «Проктер енд Гембл Україна» з 18.11.2014 року по 18.01.2015 року; визнати протиправним та скасувати Наказ №17-К від 19.01.2015 року про її звільнення з посади лаборанта-мікробіолога; поновити її на посаді лаборанта-мікробіолога в філії ТОВ «Проктер енд Гембл Україна»; зобовязати відповідача нарахувати та виплатити їй середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20.01.2015 року по день поновлення; зобовязати відповідача відшкодувати їй моральну шкоду в розмірі 5000 грн.; стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволені частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ директора з кадрових питань та побуту Орджонікідзевської філії ТОВ «Проктер енд Гембл Україна» ОСОБА_6 № 1054 - ОФ від 17 листопада 2014 року «Про встановлення простою у роботі».

Стягнуто з ТОВ «Проктер енд Гембл Україна» на користь ОСОБА_5 1/3 частину заробітку за час вимушеного простою за період з 18 листопада 2014 року по 18 січня 2015 року.

Визнано протиправним та скасовано наказ директора з кадрових питань та побуту Орджонікідзевської філії ТОВ «Проктер енд Гембл Україна» ОСОБА_6 №17 К від 19 січня 2015 року «Про звільнення з роботи ОСОБА_5Л.».

Поновлено ОСОБА_5 на роботі на посаді лаборанта-мікробіолога Орджонікідзевської філії ТОВ «Проктер енд Гембл Україна».

Стягнуто з ТОВ «Проктер енд Гембл Україна» на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20 січня 2015 року до 11 серпня 2015 року у розмірі 20389,90 грн.,

заподіяну моральну шкоду у розмірі 2000 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_5 на роботі та про присудження їй виплати заробітної плати за 1 місяць.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Проктер енд Гембл Україна» на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ТОВ «Проктер енд Гембл Україна» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що суд при ухваленні рішення порушив норми матеріального та процесуального права, ухвалив не обґрунтоване рішення. Суд дійшов помилкового висновку про те, що звільнення позивача є незаконним, оскільки на нього не було надано згоди органу первинної профспілкової організації, безпідставно послався на те, що позивачем не було запропоновано вакантних посад на підприємстві, оскільки відповідач належним чином повідомлялась як з повідомленням про наступне звільнення, так із інформацією про відсутність вакантних посад; факт наявності вакантних посад на підприємстві не доведено, посилання позивача на переведення лаборанта ОСОБА_7 на посаду лаборанта-мікробіолога є помилковим; перегрупування працівників при звільненні є правом, а не обов?язком власника; судом не взято до уваги, що відповідач, відповідно до вимог ч. 1 ст. 43 КЗпП України, при звільненні позивача на підприємстві надав переважне право працівнику з більш високою кваліфікацією та продуктивністю праці ОСОБА_8, при цьому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 42 КЗпП України, було враховано наявність у ОСОБА_8 переваг у залишенні на роботі, в той час як посилання позивача про те, що на її утриманні знаходиться маті-пенсіонер, не можуть бути взяті до уваги; суд безпідставно посилався в рішенні суду на те, що наказ про звільнення підписано не Генеральним Директором підприємства; суд невірно розрахував середній заробіток за час вимушеного прогулу, не врахувавши допомоги по безробіттю, взявши для розрахунку суму доходу за липень-грудень 2014 року замість вересня-жовтня 2014 року та невірно прорахував кількість календарних днів вимушеного прогулу; відповідач дотримувався порядку встановлення простою на робочому місці позивача та в повній мірі сплачував заробітну плату; висновок суду першої інстанції про те, що внаслідок простою було змінено істотні умови праці відповідача, грунтується на невірному застосуванні норм матеріального права; висновок суду про те, що після звільнення позивача на її місці працюють лаборанти ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зроблено лише зі слів позивача та не доведені належними доказами; висновок суд про спричинення позивачу моральної шкоди не доведено належними доказами, позивачем не надано доказів на підтвердження факту спричинення такої шкоди.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_5 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні спору, судом першої інстанції встановлено,що з 10 вересня 2007 року позивач ОСОБА_5 було прийнята на посаду лаборанта відділу контролю якості в Товариство з обмеженої відповідальністю «Проктер енд Гембл Менюфекчурінг Україна» на підставі наказу № 433-КГ від 10.09.2007року. 08 грудня 2007 року позивача ОСОБА_5 переведено на посаду лаборанта-мікробіолога відділу контролю якості в ТОВ «Проктер енд Гембл Менюфекчурінг Україна» на підставі наказу № 576-К від 07.12.2007 року.

18 листопада 2014 року позивачу ОСОБА_5 було вручено письмове повідомлення на підставі ст. 49-2 КЗпП України, що у зв'язку із скороченням чисельності працівників і штату та на підставі Наказу №073-П TOB «Проктер енд Гембл Україна» від 30 жовтня 2014 року, її посада буде скорочена 19 січня 2015 року.

18 листопада 2014 року позивача ОСОБА_5 було відправлено на простій не з вини працівника з 18 листопада 2014 року по 18 січня 2015 року (включно) на підставі Наказу 10-54- УФ від 17 листопада 2014 року.

19 січня 2015 року позивачку було звільнено з роботи у зв'язку із скороченням чисельності або штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу № 17-К від 19.01.2015 року.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо незаконності наказу 10-54- УФ від 17 листопада 2014 року про встановлення про простою у роботі, виходячи з наступного.

14.11.2014 року на підставі доповідної та службової записок, датованих жовтнем та листопадом 2014 року, складених з урахуванням даних Планового центру щодо обсягів плану виробництва готової продукції на листопад 2014 лютий 2015 року, які підтверджували зменшення об?єму робіт для виробничих цехів на 40-50%, що впливало на роботу всього відділу контролю якості, було оформлено відповідний акт про простій, в якому зафіксовано причини, наслідки та рекомендації щодо простою лаборанта-мікробіолога ОСОБА_5

Відповідно до положень ст. 34 КЗпП України, простій визначено як призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. При цьому, представник відповідача стверджував, що на весь період простою фактично була відсутня можливість запропонувати лаборанту-мікробіологу ОСОБА_5 іншу роботу з урахуванням її спеціальності та кваліфікації в зв'язку з відсутністю відповідних вакансій, що не було спростовано позивачем.

Статтею 113 КЗпП України встановлено, що час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). При цьому строк простою законодавством не обмежується. Відповідачем повністю додержана процедура документального оформлення простою, виплачено кошти позивачу, відповідно до положень ст. 113 КЗпП України, тому підстави для визнання наказу, в якому визначено час, оплата простою, з яким ознайомлена позивач ОСОБА_5 за № 10-54- УФ від 17 листопада 2014 року про встановлення про простою у роботі відсутні.

Вказаний наказ було підписано директором з кадрових питань та побуту Орджонікідзевської філії TOB „Проктер енд Гембл Україна" ОСОБА_6, яка має відповідні повноваження на підставі довіреності № 27/6/14, виданою та підписаною генеральним директором ТОВ «Проктер енд Гембл Україна».

Колегії суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо порушення трудового законодавства відповідачем при звільнені позивача ОСОБА_5, виходячи з наступного.

Діючим відповідно положенням ст. 64 ГК України, 30 жовтня 2014 року генеральним директором ТОВ «Проктер енд Гембл Україна» видано та підписано наказ № 073-П про скорочення чисельності працівників і штату та майбутнє вивільнення працівників, згідно п.1 якого, зазначено скорочення одної штатної одиниці посади лаборанта-мікробіолога Орджонікідзевської філії ТОВ «Проктер енд Гембл Україна».

30.10.2014 року адміністрація підприємства запропонувала позивачу укласти угоду на припинення трудового договору за згодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України) з виплатою грошової компенсації в розмірі 29160 грн. Однак, позивач відмовилась від цієї пропозиції, чого нею не було спростовано.

Відповідно до положень ст. 49-2 КЗпП України позивач ОСОБА_5 18.11.2014 року була письмово попереджена про наступне звільнення, та про відсутність вакантних посад. Позивачем не спростовано твердження про відсутність вакантних посад на час звільнення, та профсоюзної організації на підприємстві.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення, зокрема з підстав, зазначених у п. 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві працівник на свій розсуд звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Наказом № 17-К від 19.01.2015року позивача ОСОБА_5 було звільнено з урахуванням вимог ст.ст. 42, 43-1,44, 47, 48,49-2 КЗпП України. Вказаний наказ було підписано директором з кадрових питань та побуту Орджонікідзевської філії TOB „Проктер енд Гембл Україна" ОСОБА_6, яка має відповідні повноваження на підставі довіреності № 27/6/14, виданою та підписаною генеральним директором ТОВ «Проктер енд Гембл Україна» (ас.203 том 1).

Частиною 2 ст.49-2 КЗпП України передбачено, що при вивільнені працівників враховується переважне право на залишення на роботі.

Згідно штатного розпису станом на 01 листопада 2014 року у штаті відділу контролю якості товариства передбачено дві штатні одиниці лаборанта-мікробіолога, станом на 01 лютого 2015 року одну штатну одиницю лаборанта-мікробіолога.

Відповідно до ч.1 ст.42 КЗпП України переважне право надається на залишення на роботі надається працівникові з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Відповідачем було оцінено роботу осіб, які обіймали посади лаборанта-мікробіолога і висновки щодо відсутності у позивача переважного права виклали у службовій записці від 30.10.2014 року (том 1 а.с. 197).

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні спору не зясував всіх обставин, які мають значення для вирішення спору та допустив порушення норм матеріального права, а висновок про незаконність звільнення ОСОБА_5 не відповідає обставинам справи. Тому апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст.,ст.303,307, п.3 ч.1 ст.309, 313,314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Проктер енд Гембл Україна» задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Проктер енд Гембл Україна» про поновлення на роботі, скасування наказів, стягнення різниці в заробітній платі за час вимушеного простою, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: