Єдиний унікальний номер 243/4436/15-ц Номер провадження 22-ц/775/451/2015
Категорія 26 Єдиний унікальний номер 234/4436/15-ц
Номер провадження 22-ц/775/451/2015
Головуючий в I інстанції Алексєєнко І.П.
Доповідач Новосьолова Г.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року м.Артемівськ

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Новосьолової Г.Г.,

суддів: Мальованого Ю.М., Новосядлої В.М. ,

при секретарі Верховській Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 22 червня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Центральному Міському районі м. Горлівки Донецької області, про відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоровя,

ВСТАНОВИВ:

22 червня 2015 року рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Центральному Міському районі м. Горлівка Донецької області про відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоровя відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивачка подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, у звязку з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням судом норм процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає наступне:

- суд першої інстанції при ухваленні рішення не застосував п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №472 «Про затвердження Правил відшкодування власником, установи і організації або уповноваженим ним органам шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ним трудових обовязків», в якому вказане, установити, що до створення Фонду соціального страхування від нещасних випадків і професійних захворювань виплата відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків здійснюється безпосередньо власником або уповноваженим ним органом. На доповнення пункту 2 установити, що у разі банкрутства та ліквідації підприємства без наявності правонаступника відшкодування працівникові шкоди, заподіяної йому ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, здійснює місцевий орган Фонду соціального страхування згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №71 від 18 липня 1994 року.

- суд першої інстанції не застосував положення п.3, 32 «Правил відшкодування власником, установи і організації або уповноваженим ним органам шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ним трудових обовязків», де зазначено, якщо при ліквідації підприємства капіталізація платежів у відшкодування шкоди не проведена, регрес на вимога подається органам державного соціального страхування. При ліквідації, банкрутстві, реорганізації підприємства потерпілий подає заяву правонаступникові, а в разі його відсутності органові державного соціального страхування.

- суд першої інстанції не застосував норму ст..360-7 ЦПК України щодо висновку Верховного Суду України (ухвала Верховного Суду України від 10 жовтня 2007 року (а.с.7-8)) про те, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України несе відповідальність по соціальним виплатам перед потерпілими та членами їх сімей.

У судове засідання апеляційної інстанції позивач та його представник не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчать телефонограми в матеріалах справи, які зареєстровані у журналі телефонограм за № 514-515 (а.с.79-80).

З матеріалів справи вбачається, що в позовній заяві адреси позивача та його представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначено: м. Горлівка, але згідно листа ЦПЗ №2 від 3 червня 2015 року №01/3-1620, з 27 листопада 2014 року ЦПЗ №2 не приймає поштові відправлення на територію м. Донецька.

У позовній заяві зазначені номери мобільних телефонів позивача та представника позивача, по яким їх було повідомлено про час та місце розгляду справи у апеляційної інстанції.

Крім цього, апеляційним судом Донецької області на сайті судова влада України 14 серпня 2015 року було розміщено оголошення про розгляд справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 22 червня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Центральному Міському районі м. Горлівки Донецької області, про відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоровя, 20 серпня 2015 року о 10 год. 30 хвилин.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до статей 11 і 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до чч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог обґрунтовано прийшов до висновку, що відсутні правові підстави для покладення на відповідача відділення виконавчої дирекції фонду обовязку здійснювати виплату моральної шкоди, оскільки, на час встановлення втрати професійної працездатності згідно висновку МСЕК від 15 лютого 1993 року, Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не набрав законної сили та Фонд почав діяти з 01 квітня 2001 року.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Як вбачається з матеріалів справи позивачу вперше встановлена втрата працездатності висновком МСЕК 15 лютого 1993 року, тобто право на отримання потерпілим страхових виплат у разі настання стійкої втрати працездатності, у тому числі виплати за моральну шкоду, виникає в особи з дня встановлення їй такої стійкої втрати працездатності вперше висновком МСЕК.

Станом на 15 люте 1993 року питання щодо відшкодування шкоди, заподіяної працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я згідно з постановою Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР", регламентувалися Правилами відшкодування шкоди, заподіяної працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ними трудових обов'язків, затвердженими постановою Ради Міністрів СРСР від 3 липня 1984 року № 690, якими не було передбачено право потерпілих на відшкодування моральної шкоди.

Право потерпілих на відшкодування моральної шкоди вперше встановлено статтею 12 Закону України від 14 жовтня 1992 року "Про охорону праці", який набрав чинності 24 листопада 1992 року (відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя).

Виходячи з вимог ст. 58 Конституції України та ст. 5 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Виходячи з встановлених обставин, наданих сторонами доказів та вимог закону, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки відсутній матеріальний закон, який передбачає право на відшкодування моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги щодо не застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин п.2, 3, 32 «Правил відшкодування власником, установи і організації або уповноваженим ним органам шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ним трудових обовязків» № 472 затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року, необгрунтовані з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається.

З письмових додаткових поясненнь представника Фонду вбачається, що позивач ОСОБА_1 перебував на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Центральному Міському районі м. Горлівки Донецької області з 01 липня 2001 року по 31 грудня 2014 року.

З 22 січня 2015 року ОСОБА_1 перебуває на обліку у відділенні ВД Фонду в Обухівському районі Київської області, як тимчасово переміщена особа з території проведення антитерористичної операції та отримує страхові виплати (а.с.90).

Оригінал справи потерпілого на виробництві ОСОБА_1, в якій зберігається оригінали виписок виплат та інші документи, у тому числі виписка з акту огляду МСЕК, залишився на території міста Горлівка Донецької області, на якій тимчасове органи державної влади не здійснюють свої повноваження.

З Централізованої інформаційно аналітичної системи Фонду, яка сформована в робочих органах Фонду з 2008 року, щодо перебування ОСОБА_1 на обліку у відділенні Фонду у Центральному Міському районі м. Горлівка вбачається, що ОСОБА_1 отримав професійне захворювання згідно висновку МСЕК від 15 лютого 1993 гору під час роботи на шахті «Кочегарка». Але, у Фонду відсутня інформація про особу, яка передала справу потерпілого ОСОБА_1 до відділення Фонду для продовження страхових виплат з 01 квітня 2001 року. Станом на 01 квітня 2001 року розмір його страхової виплати щомісяця становив 268 гривень.

Позивач в апеляційної скарзі звертає увагу апеляційного суду, що підприємство на якому він працював шахта «Кочегарка» було ліквідоване, а тому вважає, що для задоволення його позовних вимог Фонд є відповідачем по справі, у звязку з чим необхідно застосувати положення «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків».

Відповідно до висновку МСЕК від 15 лютого 1993 року позивачу вперше встановлено 50% втрати професійної працездатності, що не заперечується сторонами по справі.

Про те, згідно п.1 Постанови Кабінету Міністрів «Про затвердження Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків» №472 від 23 червня 1993 року, зазначені Правила були введені в дію з 01 липня 1993 року.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції правильно, не застосував положення «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків», оскільки вони почали діяти з 01 липня 1993 року, а висновок МСЕК позивача від 15 лютого 1993 року, отже матеріальний закон, який передбачає право на відшкодування моральної шкоди на той час був відсутній.

Що стосується доводу апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не застосував норму ст.360-7 ЦПК України щодо висновку Верховного Суду України (ухвала Верховного Суду України від 10 жовтня 2007 року) про те, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України несе відповідальність по соціальним виплатам перед потерпілими та членами їх сімей, то він є неспроможним.

Ухвала Верховного Суду України від 10 жовтня 2007 року, у розумінні ст.360-7 ЦПК України, не є висновком щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, оскільки станом на 2007 рік Верховний Суд України діяв як касаційний суд.

Відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року, до цивільно- процесуального кодексу України, були внесені зміни у главу 3 розділ V "Глава 3. ПЕРЕГЛЯД СУДОВИХ РІШЕНЬ ВЕРХОВНИМ СУДОМ УКРАЇНИ».

Саме з цього часу, розпочалась дія ст.360-7 ЦПК України про обовязковість судових рішень Верховного Суду України.

Отже, посилання позивача на не застосування судом першої інстанції висновку Верховного Суду України на підставі на ст.360-7 ЦПК України є безпідставними.

Наведені в скарзі позивача доводи необґрунтовані й правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.308, 315 ЦПК України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 22 червня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді