АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/411/15 Головуючий 1 інст. - Чередник В.Є.
Справа № 640/2160/13-ц Доповідач - Кісь П.В.
Категорія: про відшкодування шкоди
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Кружиліної О.А.,

- Макарова Г.О.,

при секретарі - Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2014 року по справі за позовом акціонерної компанії «Харківобленерго» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми нарахувань за актом, -

ВСТАНОВИЛА:

07.02.2013 року акціонерна компанія «Харківобленерго» (далі по тексту - АК «Харківобленерго») звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4. суму нарахувань за актом у розмірі 9 052 грн. 42 коп., судовий збір у розмірі 229,40 грн., сплачений при подачі позову.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався не те, що 19.11.2008 року при перевірці електроустановки у будинку АДРЕСА_1 в якому проживають відповідачі, представниками АК «Харківобленерго» виявлено прихована проводка від вводу, що є порушенням п. 48 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених Постановою НКРЕ України від 26.07.1999р. №1357. Представниками АК «Харківобленерго» був складений акт №02-206760 від 19.11.2008 року, в якому зафіксовано вищевказаний факт, у зв'язку з чим відповідачу проведено нарахування за спожиту електроенергію в сумі 9052,42 гривен.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2013 року позовні вимоги АК «Харківобленерго» - задоволено частково. Суд вирішив стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь АК «Харківобленерго» 500 грн. - суму нарахувань за актом, внаслідок порушення правил користування електроенергією та вирішив питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 18 листопада 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення. Суд вирішив задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з ОСОБА_3 на користь АК «Харківобленерго» суму нарахувань за актом у розмірі 9 052 грн. 42 коп., вирішив питання про розподіл судових витрат, в іншій частині позову суд вирішив відмовити.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 травня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2013 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 18 листопада 2013 року скасовані, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2014 року позовні вимоги АК «Харківобленерго» задоволено. Суд вирішив стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суму нарахувань за актом в розмірі 9 052 грн. 42 коп. та вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати вказане рішення, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування скарги апелянт зазначає, що в позовній заяві міститься посилання на порушення відповідачами наведених правил при перевірці електроустановки в будинку АДРЕСА_1 згідно акту від 19.11.2008 р. Будь-яких посилань на інше порушення, зокрема, 05.09.2012 р. позовна заява не містила, під час судового засідання позивач не скористався своїм правом та позовні вимоги не уточнював. Таким чином, суд був зобов'язаний застосувати приписи ч. 4 ст. 267 ЦК України щодо відмови у задоволенні позову з підстав сплину строків позовної давності, перебіг якого почався з 19 листопада 2008 року. Також вказував, що придбав будинок у 1987 році, в ньому мешкали його батьки, він перебудував літню кухню у жилу площу і мешкав там, а у 1988р. він викликав працівників відповідача і вони розділили електромережу, встановили два окремі лічильника (два особистих рахунка) - у будинок та у літню кухню. Самовільного підключення не було, а електроенергія рахується згідно лічильників, тому права позивача взагалі не порушені жодним чином.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу і просили її задовольнити, посилаючись на ті ж підстави, які викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив її відхилити, а рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2014 року залишити без змін, як законно постановлене, вказуючи, що мова йде про одне і те ж порушення, а позовна заява, яка подавалася до суду 28.04.2009 року була залишена без розгляду у 2012 році після скасування заочного рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового.

Судом першої інстанції встановлено, а сторонами, та іншими особами, які беруть участь у справі, не оспорюється і підтверджується наявними у справі доказами, що між КП «Харківобленерго» та відповідачем ОСОБА_3 08.10.2008 року було укладено договір про постачання електричної енергії, у зв'язку з чим останній є споживачем електричної енергії, що постачає КП «Харківобленерго». (а.с. 80-83)

19.11.2008 року при перевірці електроустановки будинку АДРЕСА_1 представниками АК «Харківобленерго встановлено факт прихованої проводки від вводу, про що було складено акт №02-206760 віл 19.11.2008 року. Від підпису даного акту, як в ньому зазначено, ОСОБА_3 відмовився.

Вказаними протиправними діями відповідачів АК «Харківобленерго» завдано збитки у розмірі 9 052 грн. 42 коп.

5.09.2012 р. було проведено повторний технічний огляд електропроводки в будинку, де мешкають відповідачі та складено акт від 5.09.2012 p., тобто виявлено таке ж саме порушення, яке було встановлено при складанні акту від 19.11.2008 р.

З даним актом ОСОБА_3 ознайомлений, примірник акту отримав (а.с. 10)

Згідно даних АДБ ГУМВСУ в Харківській області, в даному домоволодінні зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_3 з 2.10.1998 р. (а.с. 13)

Посилання апелянта на пропуск позивачем позовної давності не знайшли свого підтвердження, оскільки згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Стаття 257 ЦК України зазначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.2, ч.3 ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Таким чином, як вбачається з матеріалів цивільної справи № 2018/9200/2012 позовом АК «Харківобленерго» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, яка була досліджена в судовому засіданні, позов було подано до суду 31.03.2009 р., судом було прийнято заочне рішення від 25 червня 2009 року, яке було оскаржено відповідачем ОСОБА_3

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23.04.2012 року заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 червня 2009 року скасовано, а ухвалою того ж суду від 04 грудня 2012 року позовну заяву АК «Харківобленего» залишено без розгляду.

Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦПК України, особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутись до суду повторно. Таким чином, строк позовної давності, в силу ст. 264 ЦК України перервався.

За таких обставин, посилання апелянта на застосування строків позовної давності є безпідставним та не може бути прийнято до уваги.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, ст. ст. 24-27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою КМ України від 26 липня 1999 року № 1357, Методикою обчислення розміру відшкодування збитків, завданих електропостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 22 листопада 1999 року №1416 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 29 грудня 1999 року за № 919/4212.

Постачання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією.

Підключення електроенергії за заявою наймача (власника будинку) і відкриття особового рахунку слід вважати фактичним укладенням договору на умовах, передбачених Законом України «Про електроенергетику» та Правил користування електричною енергією для населення.

Виходячи з положень ст. ст. 6, 526, 626-631 ЦК України укладений договір є обов'язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Частиною 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» визначено, що споживач електроенергії несе відповідальність згідно із законодавством за порушення умов договору та Правил користування електричною енергією для населення.

Пунктами 48, 53 Правил користування електричною енергією для населення передбачено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку, а також за пошкодження приладу обліку. У разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, зокрема фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енгергопостачальника та споживачем. На підставі акта енергопостачальник має право відключити споживача від електропостачання (у випадках, передбачених п.35 Правил), а також визначити величину збитків, завданих йому противоправними діями споживача.

Абзацами 4, 5 пункту 53 Правил користування електричною енергією для населення визначено, що розмір завданих енергопостачальнику збитків розраховується відповідно до оформленого акта про виявлення порушення за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії за кількістю днів з дня останнього контрольного зняття представником енергопостачальника показань чи технічної перевірки приладу обліку до моменту усунення порушення за тарифами (цінами) для населення, що діяли у період, за який нараховується розмір збитків, але не більше терміну позовної давності. Розмір відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок користування електричною енергією, обчислюється відповідно до методики, затвердженої Національною комісією регулювання електроенергетики України.

Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 22 листопада 1999 року №1416, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 29 грудня 1999 року за № 919/4212, було затверджено Методику обчислення розміру відшкодування збитків, завданих електропостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення (далі Методика).

Як вбачається з матеріалів справи акт № 02-26760 від 19.11.2008 року підписаний трьома представниками енергопостачальника, а ОСОБА_3 відмовився підписувати акт перевірки, зауважень до акту не вносив.

Таким чином, розмір збитків сумі 9 052 грн. 42 коп. за період з 29.09.2006 року по 19.11.2008 року, визначених позивачем, проведено відповідно до п. 53 Правил користування електричною енергією для населення, на підставі акту № 02-26760 від 19.11.2008 року, в порядку, визначеному п. 2.9 Методики з використанням спеціальної формули.

Акт порушень та дії представників АК «Харківобленерго» відповідачами не оскаржені. Оскільки акт є дійсним, він є підставою для нарахування збитків які підлягають стягненню.

Відповідно до ст.1166 ч.1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності факту порушення п. 48 «Правил користування електричною енергією для населення», проте помилково посилався на наявність підстав для відшкодування заподіяної позивачами шкоди у солідарному порядку з відповідачів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4., оскільки договір на постачання електричної енергії було укладено лише з ОСОБА_3 і тільки він в даному випадку може нести відповідальність за без облікове споживання електричної енергії, як споживач. Крім того, з пояснень відповідача вбачається, що саме у належній йому частині будинку знаходиться прилад обліку електроенергії поза межами якого здійснювалося відібрання елетроенергії.

Посилання відповідача та його представника на те, що ОСОБА_3. є сумлінною добропорядною людною, що не має спеціальних знань у галузі електротехніки, ніяких самовільних підключень до мережі електропостачання поза приладом обліку споживання електроенергії не робив, що позивачем не надано доказів вчинення ним умисних дій по розкраданню електроенергії, як це стверджує позивач та його представники, не спростовуються матеріалам справи, однак не свідчать про наявність підстав для відмови у позові, оскільки ні Правила користування електричною енергією для населення, затверджені постановою КМУ, ні Методика визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ України, за якими вирішується даний спір, не передбачають врахування тих обставин, на які вказував відповідач та його представник.

Обставини, на які посилається відповідач та його представник, за певних обставин, у сукупності з іншими обставинами, передбаченими ст.373 ЦПК України, можуть бути підставою для відстрочення чи розстрочення виконання рішення у разі звернення боржника до суду з такою заявою, але не підставою для задоволення вимог апелянта про відмову у позові.

Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п.3,4 ст.309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2014 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення.

Позовні вимоги акціонерної компанії «Харківобленерго» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь акціонерної компанії «Харківобленерго» суму нарахувань за актом у розмірі 9 052 грн. 42 коп. та витрати по сплаті судового збору 229 грн. 40 коп.

В задоволенні позовних вимог акціонерної компанії «Харківобленерго» до ОСОБА_4 про стягнення суми нарахувань за актом - відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: