АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1442/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 Смоляр О. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВініченка Б. Б.
суддівБондаренка С. І. , Храпка В. Д.
при секретаріДемченко Н. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 26 березня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до Худяківської сільської ради Черкаського району, ОСОБА_6 про скасування рішення сесії Худяківської сільської ради Черкаського району, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_8 звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що рішенням Худяківської сільської ради № 5-22 від 29 березня 1996 року прийнято рішення про передачу позивачу у власність земельну ділянку, площею 0,25 га по АДРЕСА_1.

Рішенням Худяківської сільської ради № 29-4 від 15 листопада 2012 року припинено право власності позивача на земельну ділянку площею 0,25 га по АДРЕСА_1, яка була передана у приватну власність без видачі державного акту та надано ОСОБА_6 дозвіл замовити в організації, яка має дозвіл (ліцензію) на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га за адресою АДРЕСА_1

З червня 2014 року ОСОБА_6 забороняє позивачу користуватись вказаною земельною ділянкою. Позивач вважає, що рішення сесії Худяківської сільської ради № 29-4 від 15 листопада 2012 р. про припинення її права власності та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою ОСОБА_6, являється необгрунтованим, а також порушено порядок його прийняття, оскільки 14 листопада 2012 року до Худяківської сільської ради позивачем була подана заява про відмову від земельної ділянки на користь свого чоловіка ОСОБА_6, а вже 15 листопада 2014 року рішенням Худяківської сільської ради № 29-4 припинено її право власності на земельну ділянку та надано ОСОБА_6 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність цієї земельної ділянки.

Позивачка вказувала, що надходження заяви, проведення засідання постійної комісії, складення протоколу та проекту рішення комісією та внесення питання на розгляд сесії в один день свідчить про недопустиме порушення регламенту та незаконність рішення, в зв'язку із чим вона просила суд визнати незаконним та скасувати рішення Худяківської сільської ради № 29-4 від 15 листопада 2012 року.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 26 березня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_6 ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його необгрунтованість та незаконність, порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до п.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, районний суд зазначив, що спірне рішення Худяківської сільської ради прийнято з порушенням порядку його прийняття.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено частиною першою статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частиною першою статті 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

За матеріалами справи встановлено, що рішенням Худяківської сільської ради від 29 березня 1996 року № 5-22 ОСОБА_8 було надано земельну ділянку в розмірі 0,25 га по АДРЕСА_1 для будівництва житла. (а.с. 6)

Відповідно до пункту 1 статті 9 ЗК УРСР 1990 р. (що діяв на момент виникнення спірних правовідносин) до відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу.

Згідно ст. 17 Кодексу передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва.

Статтею 19 Кодексу визначено, що сільські Ради народних депутатів надають земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства, індивідуального житлового, дачного і гаражного будівництва, індивідуального і колективного садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, традиційних народних промислів.

Згідно ст. 23 Кодексу право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

У силу ст. 22 Кодексу право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Із аналізу вищевказаних діючих на той час норм земельного законодавства до отримання державного акта на право власності на землю особа є лише землекористувачем, а зазначені норми встановлювали нерозривний зв'язок між виникненням права власності на земельну ділянку з обов'язковим одержанням її власником державного акта на право власності.

Колегією суддів встановлено, що після прийняття рішення № 5-22 ОСОБА_8 не отримувала державного акта на землю.

Крім того, позивачем не надано до суду і відомостей про записи у земельно-кадастрових документах, що передувало видачі державного акту на право власності на землю, оскільки такий порядок був встановлений п. 3 Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», чинним на момент виникнення спірних правовідносин до 2006 року, яким

Зі змісту заяви ОСОБА_8 від 14 листопада 2012 року вбачається, що остання відмовляється від земельної ділянки, яка була виділена їй для будівництва житла рішенням Худяківської сільської ради № 5-22. (а.с. 10)

Відповідно до ч. 5 ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом, зокрема однією із підстав припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою. (п. а ст. 141 ЗК)

В послідуючому, на підставі добровільної відмови позивача від права власності на земельну ділянку спірним рішенням Худяківської сільської ради від 15 листопада 2012 року № 29 - 4/VІ було вирішено припинити її право власності.

До того ж, слід зауважити, що 19 грудня 2012 року ОСОБА_8 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 на підставі рішення Худяківської сільської ради від 29 травня 2012 року №26-18/VI, чим використала своє право на приватизацію землі для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2498 га, що виключає можливість останньою повторно набути безоплатно у власність земельної ділянки такого ж виду використання.

Доводи позивачки щодо відсутності юридичної сили у поданій нею заяви про добровільну відмову від земельної ділянки є безпідставними, оскільки остання скористалася таким правом, передбаченим діючим земельним законодавством.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди повинні враховувати, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140 - 149 ЗК.

Посилання позивачки на порушення сільською радою порядку припинення її права власності на землю у зв'язку із добровільною відмовою є безпідставними та не грунтуються на положеннях законодавства, оскільки позивачкою належним чином не було оформлено право власності на земельну ділянку, остання юридично вважалася тільки землекористувачем до отримання державного акту на землю, в зв'язку із чим процедура припинення регулюється положеннями ч. 3 ст. 142 ЗК України і здійснюється у разі добровільної відмови землекористувача за його заявою до власника земельної ділянки, за результатами розгляду якої власник земельної ділянки приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації. (ч. 4 ст. 142).

Оспорюваним рішенням Худяківської сільської ради від 15 листопада 2012 року № 29 - 4/VІ "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки" розглянувши заяви ОСОБА_8 та ОСОБА_6 та, керуючись п. 34 ст. 26 на підставі делегованих повноважень, передбачених п. "б" ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вирішила, зокрема, пунктом 1 припинити право власності земельною ділянкою площею 0,25 га по АДРЕСА_1 (діл. 16) у зв'язку з добровільною відмовою; пунктом 2 надати гр. ОСОБА_6 дозвіл замовити в організації, яка має дозвіл (ліцензію) виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,25 га; пунктом 3 підготовлений проект землеустрою щодо відведення у власність земельній ділянці вирішено подати сільській раді на затвердження.

Доводи позивачки про надходження заяви, проведення засідання постійної комісії, складення протоколу та проекту рішення комісією та внесення питання на розгляд сесії в один день колегія суддів вважає такими, що не обгрунтовують неправомірність оспорюваного рішення.

Суд враховує, що земельним законодавством не встановлений мінімальний строк для розгляду заяв землекористувачів чи землевласників органами місцевого самоврядування, а позивачем не взято до уваги, що згідно ст. 118 ЗК України місячний строк розгляду клопотання є граничним, а не мінімальним, а тому прийняття сільською радою рішення на наступний день після надходження заяви про добровільну відмову від земельної ділянки не може вважатися порушенням.

Судом першої інстанції вказані обставини та норми чинного законодавства не були враховані, в зв'язку із чим рішення суду першої інстанції у силу ст. 309 ЦПК України підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 26 березня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :