АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/3450/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1142/15Головуючий у 1-й інстанції Сорока К. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Панченка О.О.,

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Чічіля В.А.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 08 травня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Полтавського обласного центру зайнятості, треті особи: Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області, Кременчуцький міськрайонний центр зайнятості про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 08 травня 2015 року закрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Полтавського обласного центру зайнятості, треті особи: Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області, Кременчуцький міськрайонний центр зайнятості про відшкодування моральної шкоди, в звязку з тим, що є таке, що набрало законної сили рішення суду, постановлене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

В апеляційній скарзі позивач просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права. Зокрема стверджує, що при розгляді попередньої справи нею були заявлені інші підстави позову, які є відмінними від заявлених в даній цивільній справі.

Колегія суддів, зясувавши межі апеляційного оскарження, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 3, 4 ч.1 ст.311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Закриваючи провадження у справі за позовом ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що є рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20 березня 2013 року, яке постановлене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Дане рішення суду набрало законної сили та звернуто до виконання. Таким чином, місцевий суд зробив висновок, що при розгляді наявного позову є підстави для закриття провадження у справі, визначені п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Проте, з таким висновком погодитись не можна, оскільки він суперечить фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного застосування процесуальної норми.

Як вбачається з матеріалів справи, у березні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до місцевого суду з позовом до Полтавського обласного центру зайнятості про відшкодування моральної шкоди. Просила стягнути з відповідача на її користь 5000 грн. шляхом зобовязання Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області списати зазначену суму з відповідного рахунку, на якому обліковуються кошти Полтавського обласного центру зайнятості.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, в зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (п.2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України).

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав закривати провадження у справі.

Як вбачається, рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 20 березня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 16 січня 2014 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено, у звязку з невірним посиланням позивача на норми матеріального права, а саме на ст.1173 ЦК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що підстави предявлення позову, різняться, оскільки попередні позовні вимоги від 14 лютого 2013 року розглянуті в рамках ст. 1173 ЦК України , а при зверненні до суду в даному випадку позивач посилається на ст. 237-1 Кодексу Законів про працю України.

Окрім того, у попередній позовній заяві відповідачами були Полтавський обласний центр зайнятості та Головне управління Державної казначейської служби у Полтавській області, в той час коли в даній справі позовні вимоги адресовані лише до Полтавського обласного центру зайнятості.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що хоча спір і виник між тими самими сторонами про той самий предмет спору (відшкодування моральної шкоди),однак підстави вказаних спорів є різними, а тому судом першої інстанції зроблений помилковий висновок про наявність підстав для закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2, передбачених п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

Окрім того, за необхідне слід зауважити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обовязків цивільного характеру (рішення від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства» п.36) та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод» та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, дійшов помилкового висновку, що є беззаперечні підстави для закриття провадження у справі, чим порушив гарантовані права позивача щодо ефективного засобу юридичного захисту та справедливого судового розгляду в такому його елементі, як право доступу до суду для захисту порушених прав чи інтересів, що є неприпустимим та порушує принципи діяльності судової влади, яка повинна забезпечувати рівні права всіх осіб, чиї інтереси так чи інакше зачіпає судова діяльність.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали місцевого суду від 08 травня 2015 року та повернення матеріалів справи для продовження розгляду по суті.

Керуючись ст.ст. 307, 311 ч.1 п.3,4 , 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 08 травня 2015 року скасувати.

Матеріали цивільної справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті в іншому складі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_3 /підпис/ ОСОБА_4

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області ______________ ОСОБА_1