Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.2015 Справа №607/1815/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого Грицака Р.М.

за участю секретаря Палашовської У.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргуза договором позики, посилаючись на те, що 13 вересня 2014 року між ними було укладено договір позики, згідно якого він позичив відповідачу гроші в сумі 13 000 грн. на термін до 16.09.2014 року. На даний час позика не повернута, а тому просить стягнути з відповідача борг в сумі 13 000 грн., 2 000 грн. витрат на надання правової допомоги, а також сплачений ним судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві та просить його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, доказів про причини неявки та заперечень проти позову суду не представив, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки проти заочного розгляду справи не заперечує представник позивача.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав:

13.09.2014 року ОСОБА_1 позичив відповідачу ОСОБА_2 кошти в сумі 13 000 грн., які останній зобов'язувався повернути до 16.09.2014 року, про що свідчить розписка ОСОБА_2 від 13.09.2014 року.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа-незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов можуть бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує переданий йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Ст. 1046 ЦК України, передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.ч. 2, 1 ст. 625 та ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, тобто на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

На момент звернення позивача до суду, відповідач ОСОБА_2 не повернув позивачу ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 13000 позичені згідно розписки від 16 вересня 2014 року, тобто не виконав зобов'язання, передбачені умовами договору позики, що підтверджено наявністю у позивача оригіналу боргової розписки.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 не виконав зобов'язання у строк, передбачений договором всупереч ст. 530 Цивільного кодексу України, та прострочив виконання зобов'язань перед кредитором, а тому в силу ст. 625 та ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України позивач має право вимагати сплатити суму боргу в розмірі 13 000 грн. заборгованості за договором позики.

Згідно ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката, або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони.

Відповідно до Постанови КМ України від 27 квітня 2006 р. N 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», компенсація витрат, пов'язаних із правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, у цивільних справах не повинна перевищувати суму, яка обчислюється, виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Беручи до уваги, кількість і час судових засідань проведених по даній цивільній справі за участю представника позивача - ОСОБА_3, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в користь позивача понесені ним витрати на правову допомогу в сумі 500 грн.

Враховуючи вищенаведеневважаю, що в даному випадку порушені права позивача відповідачем, тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 боргу згідно договору позики від 16.09.2014 року в сумі 13000 грн. та 500 грн. витрат на правову допомогу. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

В силу ст.88 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 169 ч.4, 209 ч.1, 2; 213-215, 217, 218, 223-226, 228, 232-233, 294 ч.1, 295ч.4 ЦПК України, ст. ст. 16, 526, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, Постанови КМ України від 27 квітня 2006 р. N 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі 13 000 грн., 500 грн. витрат на правову допомогу та 243 грн. 60 коп. судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяР. М. Грицак