ухвала

іменем україни

16 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Коротуна В.М.,

Маляренка А.В., Парінової І.К.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «БГ Банк» про стягнення коштів, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «БГ Банк» Новікової МаріїМиколаївни на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк Перший» (далі - ПАТ «Банк Перший») , у подальшому перейменований у публічне акціонерне товариство «БГ Банк» (далі - ПАТ «БГ Банк»), обґрунтовуючи вимоги тим, що 07 квітня 2014 між ним та банком укладено договір банківського вкладу № ДФ-059714, згідно з умовами якого на депозитний рахунок у банку внесено кошти в розмірі 732 500 грн строком на 91 день. Відповідно до умов договору дата повернення вкладу - 07 липня 2014 року. 11 червня 2014 року він звернувся до відділення банку із заявою про дострокове повернення вкладу, яка залишена без відповіді. Також після закінчення строку дії договору він звернулася із заявою про повернення вкладу, яка також залишена без відповіді. Посилаючись на те, що отримати свої кошти на даний час він не може, позивач остаточно просив стягнути з відповідача на його користь кошти, що знаходяться на поточному рахунку, відкритому на його ім'я в установі банку .

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2015 року, позов задоволено. Стягнуто з ПАТ «БГ БАНК» на користь ОСОБА_3 кошти у розмірі 732 500 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БГ БАНК» Новікова М.М. просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, й ухвалити нове рішення про відмову в позові, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 07 квітня 2014 року між ПАТ «Банк Перший» та ОСОБА_3 укладено договір банківського вкладу № ДФ-059714, згідно з умовами якого останнім внесено на власний депозитний рахунок № НОМЕР_1 732 500 грн зі строком повернення вкладу до 07 липня 2014 року (а. с. 6-8).

11 червня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до ПАТ «Банк Перший» із заявою про дострокове повернення коштів за договором банківського вкладу, яка залишена без відповіді (а. с. 35).

15 липня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до ПАТ «Банк Перший» із заявою про повернення коштів за договором банківського вкладу у зв'язку із закінченням строку його дії, яка також залишена без відповіді (а. с. 17-19).

Також встановлено, що 03 липня 2012 року між сторонами було укладено договір банківського рахунку № НОМЕР_2 (пакет мультивалютний) (а. с. 77-79).

Згідно з випискою по рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_3 було перераховано вклад у повному обсязі з урахуванням відсотків на суму вкладу (а. с. 77-79).

Крім того, судами встановлено, що на підставі постанови правління Національного банку України від 27 листопада 2014 року № 745 «Про віднесення ПАТ «БГ Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «БГ Банк», згідно з яким у банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк».

26 лютого 2015 року правління Національного банку України прийняло рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «БГ Банк».

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що відповідно до положень ст. ст. 530, 629, 1060, 1061 ЦК України відповідач повинен був повернути позивачу вклад по закінченню строку його дії, проте не виконав зазначених вимог закону й взятих на себе зобов'язань за спірним договором. Також суд дійшов висновку про те, зарахування коштів на поточний рахунок позивача за умови неможливості користування ним не може свідчити про неналежне виконання банком умов договору.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд зазначив, що обмеження, передбачені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на правовідносини сторін не поширюється.

Такі висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають вимогам закону та ґрунтуються на фактичних обставинах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1060 ЦК Українидоговір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Згідно з ч. 3 ст. 1068 ЦК Українибанк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Умовами спірного договору банківського вкладу, зокрема, п. 1.4 передбачено, що по закінченню строку вкладу банк повертає вкладнику вклад у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на відкритий в установі банку поточний рахунок № НОМЕР_2.

Статтею 1074 ЦК України визначено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Таким випадком, зокрема, є визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI наслідки запровадження тимчасової адміністрації в банку.

У п. 1 ч. 1 ст. 2 вказаного Закону термін недоступність вкладів визначено як неможливість отримання вкладником під час виведення неплатоспроможного банку з ринку вкладу, включаючи відсотки за ним, протягом семи робочих днів з дня закінчення строку дії договору (або з дня запровадження тимчасової адміністрації, якщо договір закінчився до цієї дати) або з дня вимоги (за вкладами на вимогу, за поточними чи картковими рахунками), здійсненої протягом дії тимчасової адміністрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону Фонд гарантування вкладів фізичних осіб гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється у спосіб, визначений цим Законом.

Згідно з ст. 29 вказаного Закону Фонд набуває право кредитора банку.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

З метою забезпечення виконання зобов'язань банку, передбачених п. 1 ч. 6 цієї статті, Фонд має право надати банку цільову позику. Виплати за такими зобов'язаннями за рахунок цільової позики Фонду мають розпочатися не пізніше першого місяця з дати запровадження у неплатоспроможному банку тимчасової адміністрації, а для системно важливих банків - не пізніше двох місяців.

Виходячи із положень наведених норм Закону та того, що між сторонами укладено договір банківського вкладу, зобов'язальним по виплаті коштів позивачу є банк, а не Фонд. У разі недостатності у банку коштів для виконання зобов'язань, йому Фондом надається цільова позика.

Крім того, главою 50 ЦК України встановлені підстави припинення зобов'язання, зокрема: виконанням, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, поєднанням боржника і кредитора в одній особі, неможливістю його виконання, смертю фізичної особи та ліквідацією юридичної особи, а також на інших підставах, встановлених договором або законом.

Отже, положення закону про незадоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку з огляду на поняття «задоволення» (фактичне одержання управленою стороною від боржника предмета зобов'язання), за відсутності у Законі заборони на подання позову і його вирішення в суді, є порушенням конституційного права особи на судовий захист порушених прав.

Відмова в задоволенні вимог до банку, в якому запроваджена тимчасова адміністрація, до внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи, є необґрунтованою.

Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням вказаних вимог закону та умов договору банківського вкладу, з дотриманням вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України повно, всебічно та об'єктивно встановивши обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову, оскільки ПАТ «БГ Банк» не виконало умови договору та не здійснило виплату належних ОСОБА_3 грошових коштів, що знаходяться на його рахунку у відповідача, тому порушене право вкладника підлягає захисту.

Доводи касаційної скарги щодо незастосування до спірних правовідносин Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є безпідставними, оскільки вказаний закон не перешкоджає вкладнику звернутися до суду за захистом порушеного права та вимагати стягнення сум, які йому не повернуті.

Крім того рішення суду, яким на користь позивача стягнуто суму вкладу з банку, не змінює порядку виплати коштів за договором банківського вкладу, визначеного Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставинами, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги стосуються переоцінки доказів, викладених в оскаржуваних рішеннях, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «БГ Банк» НовіковоїМарії Миколаївни відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

В.М.Коротун

А.В.Маляренко

І.К. Парінова