Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/4239/15 Головуючий у 1-й інстанції: Петренко Л.В.
Є.У. № 328/3421/14-ц Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

Дзярука М.П.

При секретарі: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_3 та Токмацького міжрайонного прокурора Запорізької області в інтересах малолітнього ОСОБА_4 на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 22 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Токмацької міської ради, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що з 11 серпня 2001 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 За рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 05 квітня 2011 року шлюб розірвано.

Сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу син проживає разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_1.

Тривалий час відповідач не спілкується з сином, не проявляє інтересу до його життя. На прохання сина про зустріч батько неодноразово виказував відмову, посилаючись, що в нього не прибрано в хаті або відсутність часу. ОСОБА_5 не піклується про фізичний та духовний розвиток сина, зовсім не цікавиться його інтересами. Також, відповідач байдужий до сина у дні його народження, а також на свята. До того ж, відповідач не турбується за сина в часи його хвороби, нічого не бажає знати про його навчання, дозвілля. Відповідач зайняв таку позицію, що виховання та утримання дитини є тільки обов'язком матері. ОСОБА_5 добровільно не приймає участь в утриманні дитини, а також з власних міркувань самоусунувся від виховання сина. Дитина знає про існування тата, тягнеться до нього. Після розлучення син бажав спілкуватися з батьком, і позивач підтримувала в цьому дитину. Після відмов батька та пустих обіцянок, син замикається в собі, проявляє недовіру. Відповідач ніколи не відвідував батьківські збори, не цікавився інтересами сина в суспільстві, в окремому дитячому колективі.

Аліменти на утримання сина стягуються з відповідача примусово на підставі судового рішення від 29.04.2013 року. Станом на 01.09.2014 року сума заборгованості зі сплати аліментів становить 6 473,49 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 22 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Попереджено ОСОБА_5 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Покладено на Службу у справах дітей Виконавчого комітету Токмацької міської ради контроль за виконанням ОСОБА_5 батьківських обов'язків щодо дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_3 та Токмацький міжрайонний прокурор Запорізької області в інтересах малолітнього ОСОБА_4 подали апеляційні скарги, в яких, кожен окремо, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просили рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що суд вірно вирішив питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин. З дотриманням вимог ст.ст. 212-215 ЦПК України суд належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (з подальшими змінами) роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до вимог ст. 164 СК України, Конвенції про права дитини, позбавлення батьківських прав - це спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 (а.с. 11).

Шлюб між сторонами розірвано, що вбачається з копії рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 05.04.2011 року (а.с. 10).

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 29.04.2013 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 400 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з 25.03.2013 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 13).

Малолітня дитина сторін проживає разом із матір'ю, що підтверджується довідкою № 62 від 02.09.2014 року, виданою головою квартального комітету, та визнається сторонами (а.с. 12).

Відповідно до довідки № 25 від 27.08.2014р. директора Широкоярської НВК Чернігівської районної ради Запорізької області відповідач впродовж 2011/2012 та 2012/2013 навчальних років у школу не з'являвся, не телефонував, навчанням сина не цікавився (а.с. 15).

ОСОБА_5 протягом 2013-2014 навчального року не цікавився навчанням та вихованням сина, і до школи жодного разу не з'являвся та не звертався з будь-яких питань навчання і виховання, що вбачається з довідки № 95 від 20.08.2014 року директора Владівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Чернігівської районної ради Запорізької області (а.с. 16).

ОСОБА_5 має заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.09.2014 року в сумі 6 473,49 грн., що видно з довідки ВДВС Токмацького МРУЮ про нараховані аліменти у твердій грошовій сумі (а.с. 14).

Разом із тим, відповідач здійснює догляд за хворою матір'ю, яка є інвалідом І групи та знаходиться на його утриманні, що підтверджується довідкою Управління соціального захисту населення Токмацької міської ради № 431/07-04 від 05.05.2014р. (а.с. 27).

За висновком виконавчого комітету Токмацької міської ради № 2252/21-30 від 30 жовтня 2014 року, виконавчий комітет «вважає доцільним підтримати позов ОСОБА_3». Як вказано у висновку, ніщо не заважало батькові приймати участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Хоча служба у справах дітей вбачає і деякі поважні причини, що затрудняли спілкування батька з сином. Олег з матір'ю понад 3 роки мешкали у Чернігівському районі, спочатку у с. Широкий Яр, потім у с. Владівка і лише останні півроку повернулися до м. Токмака. Батько ж у цей час перебував на заробітках в Харківській області. За цей період телефонний зв'язок було втрачено.

На даний час служба у справах дітей вичерпала можливості налагодити стосунки батька з сином. ОСОБА_5 було запропоновано поспілкуватися з дитиною, яка має лише приємні спогади про батька. Було надано номер мобільного телефону дитини та запропоновано зателефонувати, але цього не сталося. Вважають, що перешкодами у збереженні родинних стосунків є ніяк не догляд за матір'ю інвалідом та брак часу через турботу за хворою людиною, а вплив думки інших членів родини - непримиримість щодо проявів турботи до старшого сина.

ОСОБА_5 знехтував своїми батьківськими обов'язками, байдуже ставиться до розвитку своєї дитини та до її потреб. Родинні стосунки між батьком та сином не були збережені. На даний час не має чого і відновлювати. Позбавлення батьківських прав батька не завдасть моральної шкоди дитині, бо батько не приймав участі у його вихованні і немає такого наміру тепер (а.с. 42, 62).

Також судом встановлено, що відповідач до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов'язків не притягувався, на обліку у службі у справах дітей не перебував і не перебуває, допомога спеціалістів по відновленню стосунків між батьком та дитиною не надавалася, до відповідача раніше не застосовувалися попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, було надано лише мобільний телефон дитини та запропоновано зателефонувати, отже, не вичерпано всіх можливих заходів для відновлення стосунків між батьком та сином.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що достатніх підстав для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення відповідача батьківських прав не має.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, матеріали справи та виходячи з обставин справи, колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду та вважає що позивач, всупереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України, які зобов'язують її на засадах змагальності доводити свої позовні вимоги переконливими, належними та допустимими доказами, таких доказів не надала.

Також колегія суддів вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав не сприяє позитивному результату у долі дитини, який мав би настати після цього, тому погоджується з висновком суду про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про необґрунтоване покладення на Службу у справах дітей Виконавчого комітету Токмацької міської ради контролю за виконанням ОСОБА_5 батьківських обов'язків щодо дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не є підставою для скасування рішення суду.

Так, відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

В апеляційних скаргах позивач та прокурор наголошують на порушенні судом норм процесуального права, а саме на тому, що суд у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 169 ЦПК України не викликав відповідача для особистих пояснень. Вказані доводи не спростовують висновків суду, оскільки суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених ст. 157 ЦПК України, у разі якщо визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Суд дійшов підставного висновку, що не має потреби у відкладенні розгляду справи для виклику відповідача для дачі особистих пояснень за наявності у справі заперечень на позов з доданими довідками, клопотання про розгляд справи за його відсутності через здійснення догляду за хворою матір'ю, яка є інвалідом І групи, лежачою, перенесла інсульт (а.с. 25-26, 27).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що внаслідок виклику сина в судові засідання останній пропускав річні контрольні, не дають підстав вважати, що справа вирішена неправильно.

Посилання в апеляційних скаргах на те, що у відповідача є інша дитина, про яку він турбується, про наявність часу для подання позовів до суду, для поїздки у м. Запоріжжя для проведення експертизи, про наявність грошей для оплати судових витрат та витрат, пов'язаних із проведенням експертизи, не спростовують правильність висновків суду, оскільки не містять правових доводів.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 висновків суду не спростовують, оскільки є повторенням обставин, якими позивач обґрунтовувала свої позовні вимоги, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції, і зводяться лише до особистої незгоди з висновками суду щодо їх оцінки, до переоцінки доказів.

Решта доказів та обставин, на які посилається ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги прокурора, які полягають у повторенні підстав позовних вимог, які були належно розглянуті судом першої інстанції, правильність висновків суду також не спростовують з вищенаведених мотивів.

Доводи апеляційної скарги прокурора про невірне дослідження і оцінку доказів спростовані під час апеляційного розгляду справи, всі докази та обставини, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду та додаткового правового аналізу не потребують, так як при їх дослідженні та встановленні судом дотримані норми права.

Посилання в апеляційній скарзі прокурора на те, що в разі, якщо батько виявить намір поновити спілкування з сином, він може це зробити в разі досягнення взаємної згоди з дитиною та в подальшому відновити свої батьківські права, не є підставою для скасування судового рішення, оскільки ці посилання не містять зазначення в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскарженого рішення.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційних скаргах.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та Токмацького міжрайонного прокурора Запорізької області в інтересах малолітнього ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 22 травня 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: