Номер провадження 2-о/263/74/2015
Справа №263/4452/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2015 р. м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Скрипниченко Т.І., при секретарі Чертовій О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа Департамент праці та соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В :

20 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту участі ОСОБА_1 в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС у період з 08 травня 1986 року по 17 травня 1986 року у селі Бобер Поліського району Київської області, з 23 червня 1986 року по 02 липня 1986 року у селі Денисовичі Поліського району Київської області, з 21 жовтня 1986 року по 20 листопада 1986 року в селі Діброво Поліського району Київської області .

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що згідно наказу №63 «к» від 06 травня 1986 року Жданівського міського відділу охорони здоров'я ОСОБА_1 був направлений у командировку в Поліський район Київської області для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АС в 30 кілометрову зону відчуження (села Бобер, Денисовичи, Диброво), де знаходився відповідно з 8 травня по 17 травня 1986, з 23 червня по 2 липня 1986 року (88 годин) та з 21 жовтня по 20 листопада 1986 року, працюючи водієм у складі медичної бригади. 27 січня 1993 року заінтересованою особою було видано посвідчення серії НОМЕР_1 учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2. Однак протокольним рішенням комісії з спірних питань визначення статусу осіб, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС Міністерства праці та соціальної політики України №3 від 27.01.2005 року було позбавлено статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у зв'язку з відсутністю первинних документів, які підтверджують роботу з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС безпосередньо у зоні відчуження. Від встановлення факту участі у ліквідації аварії на ЧАЕС залежить присвоєння статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС категорії 2 та отримання відповідного посвідчення.

Заявник в подальшому вимоги уточнив, а саме зменшив їх та просив визнати факт участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС лише у період з 08 травня 1986 року по 17 травня 1986 року у селі Бобер Поліського району Київської області

У судовому засідання заявник та його представник ОСОБА_2 надали суду пояснення, аналогічні, викладеним у заяві, зазначивши, що ОСОБА_1 особисто приймав участь у роботах по ліквідації наслідків аварії, про що свідчать документи, але по цей час не може отримати статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС категорії 2 та отримати відповідне посвідчення, оскільки не всі документи за місцем його роботи збереглися, тому на задоволені вмог наполягали.

Представники заінтересованої особи - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечували протии вимог заявника та зазначили, що порядок присвоєння статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС передбачає інший спосіб його оформлення. Заявник має право звернутися до спеціальної комісії з відповідним пакетом документів та отримати зазначений статус, тому становлення факту не відповідає зазначеному порядку.

Допитані у судовомо засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили, що ОСОБА_1 працював у лікарні швидкої допомоги м.Маріуполя водієм швидкої допомоги та після аварії на ЧАЕС разом з лікарями та медичним персоналом лікарні були відрядженні у зону аварії, а саме село Бобер Поліського району Київської області у травні 1986 року, там лікарі надавали медичну допомогу постраждалим, автомобілем швидкої допомоги виїджали до зазначеного місця та перебували у ньому для надання зазначеної допомоги. Інші лікарі, які були рзом із ОСОБА_1 мали довідки про перебування у зазначеному місці та отримали статус учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави відповідно до ст.1 ЦПК Украъни.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України за вимогами ст. 4 ЦПК України.

Вислухавши пояснення заявника, його представника, представників заінтересованої особи, свідків, вивчивши заяву, дослідивши обставини справи в їх сукупності та оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступне.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ст.10 ч. 3 та ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ч. 1, 3 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмета спору.

Відповідно довідки наданої ОСОБА_1 Комунальним закладом Маріупольської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Маріуполя» №178 від 11.03.2014, останній працював у Центральному гаражі міського відділу охорони здоров'я з 13.07.1984 року (наказ №86-к від 13.07.1984р.) на посаді водія по 04.12.1990 року. Звільнений за ст. 38 КЗпП УРСР за власним бажанням.

Відповідно Наказу №63-К по міського відділу охорони здоров'я Міністерства охорони здоров'я УРСР від 06.05.1986 р. м. Жданів, водія ОСОБА_1 командировано до Поліського району Київської області в розпорядження Поліського районної охорони здоров'я на період з 08.06.1986 р. на 10 днів.

Згідно довідки Міського шкірно-венерологічного Диспансеру Маріупольського відділу охорони здоров'я УРСР, наданої ОСОБА_5 у тому що він згідно наказу №63-К від 06 травня 1986 року МВОЗ був командирований з 8 травня 1986 року поїздкою на десять днів в Поліську ЦРЛ для участі у роботі з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, працював у складі бригади «Швидка допомога», у склад бригади увійшов водій ОСОБА_1. Бригада базувалась у с. Бобер та обслуговувала села Поліського району. Та відповідно до довідки на ім'я ОСОБА_5 Маріупольської міської лікарні швидкої допомоги, ОСОБА_5 працював в складі бригади швидкої допомоги, до складу якої входить ОСОБА_1 та був відряджений до Поліського району Київської області.

Довідкою командира Жданівського спецотряду № 1 на ім'я ОСОБА_5 підтверджується участь в роботі по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в бригаді швидкої допомоги у період з 09. по 15 травня 1986 року, бригада перебувала в селі Бобер та обслуговувала села Поліського району.

.Також відповідно довідки наданої ОСОБА_1 станцією швидкої медичної допомоги міста Маріуполя, останній був командирований відповідно наказу №63 -К від 06.05.1986 року МВОЗ до Київської області Поліського району для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС.

Згідно довідки Управління охорони здоров'я Маріупольської міської ради Комунальний заклад «Маріупольська міська лікарня швидкої медичної допомоги» на ім'я ОСОБА_5, яка дана, у тому, що він дійсно був командирований за наказом №63-К від 06 травня 1986 року МВОЗ до Київської область Поліського району для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської ЧАЕС, до складу його бригади увійшов ОСОБА_1, командировочні посвідчення за закінченням терміну зберігання в архіві не збереглись.

Згідно виписки з наказу по централізованому гаражу міського відділу охорони здоров'я від 07.05.1986 року ОСОБА_1 був відряджений для роботи у Поліському районі Київськкої області строком на 10 днів з 08.05.1986 року по 17.05.1986 року.

За довідкою МОЗ-УРСР Маріупольського міського відділу охорони здоров'я Централізованого гаражу №21 від 27.06.1997 року, наданої ОСОБА_1, останній дійсно працював в централізованому гаражі управління охорони здоров'я водієм скорої медичної допомоги з 08.05.1986 року по 17.05.1986, з 23.05.1986 року по 02.07.1986 року, 21.10.1986 року по 20.11.1986 р., згідно наказів, був направлений у Поліський та Барадянський райони Київської області на ліквідацію аварії на ЧАЕС.

З довідки Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Маріуполя» №181 від 12.03.2014 наданої ОСОБА_1, вбачається, що останній на підставі наказу МВОЗ №63-К від 06.05.1986 року був командирований до київської області Поліського району для ліквідації аварії на Чорнобильської АЕС з 08.05.1986 року по 17.05.1986 року, за час командировки з 08.05.1986 року по 17.05.1986 року була сплачена підвищена заробітна платня у розмірі 142,25 руб.

Також ОСОБА_1 було видано посвідчення (2 категорії) учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році.

Відповідно до довіреності від 10.05.1986 року на ім'я ОСОБА_7, який входив до складу бригади швидкої допомого разом з ОСОБА_1, довірялося отримати ліки у аптеці у селі Бобер та відповідно до накладної про видачу ліків, які отримувалися лікарем, з яким ОСОБА_1 було відряджено до зони ліквідації аварії вбачається, що ліки отримувалися 10.05.1986 року.

Крім того, підтвердженням того, що ОСОБА_1 приймав участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, є грамота Президії Верховної Ради УРСР на ім'я ОСОБА_1 за сомовіддану роботу по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та усунення її наслідків.

Оцінивши представлені в силу положень ст. 60 ЦПК України докази в їхній сукупності, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав і інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. . Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Село Бобер Поліського району Київської області відповідно до Постанови Кабінету міністрів України від 23.07.1991р. №106 відноситься до переліку

населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

У пункті 2 зазначеної постанови розяснено,що у відповідності із Законом "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і затвердженим на підставі цього Закону Постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 року Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, посвідчення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС може видаватись на підставі рішення суду про встановлення факту безпосередньої участі в будь-яких роботах за певний період (визначений законодавством), пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження, в тому числі в проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також у роботах на діючих пунктах санітарної обробки людей і дезактивації техніки. Інші питання визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, вирішуються на підставі відповідних документів, а спірні питання розв'язуються комісіями при виконкомах Київської і Житомирської обласних Рад народних депутатів і при Міністерстві у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Таким чином суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 відповідно до наведених вимог законодавства звернувся до суду з заявою, яка є обгрунтованою, про встановлення факту безпосередньої його участі в роботах за певний період (визначений законодавством), пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження, встановлення якого йому необхідно для отримання посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення факту того, що заявник приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 08 травня 1986 року по 17 травня 1986 року у селі Бобер Поліського району Київської області. При цьому суд з вишенаведених підстав не бере до уваги посилання заінтересованої особи на те, що ОСОБА_1 повинен звертатися до спеціальної комісії та таким чином вирішувати питання щодо визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

На підставі викладеного та керуючись Законом України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ", ст.ст. 10, 60, 61, 212, 213 - 215, 256 ч.2, 257, 259 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа Департамент праці та соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації, про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити факт участі ОСОБА_1 в ликвідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС у період з 08 травня 1986 року по 17 травня 1986 року у селі Бобер Поліського району Київської області.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Т.І. Скрипниченко