Справа № 263/2763/15ц
Провадження № 2/263/1214/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Артеменко Л.І.

при секретарі - Петровському Д.С., Масюку М.С.

за участю представника позивача Сосницького Д.В.

відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «Альфа-Банк» звернуся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21.07.2014 між ПАТ «НЕОС БАНК», яке є правонаступником усіх прав та обов'язків ПАТ «КІПРУ БАНК», та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір факторингу,№ 1, відповідно до п.п. 2.1, 2.2 якого клієнт ПАТ «НЕОС БАНК», який є правонаступником ПАТ "БАНК КІПРУ", відступає фактору (ПАТ «Альфа-Банк») свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених між боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги клієнту набуває права вимоги заборгованості по кредитних договорах. З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими йому. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ним права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Таким чином відбулася заміна кредитора, зокрема ПАТ «Альфа-Банк» набув статусу кредитора за кредитним договором № 29/63-670/2012 від 16.05.2012, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ «БАНК КІПРУ», відповідно до умов якого банк надав позичальникові кредит у сумі 375000 грн., а позичальник, в свою чергу, зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, у сумі, що передбачена кредитним договором.

Також 16.05.2012 між ПАТ «БАНК КІПРУ» та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 29/63-670/2012-П1, відповідно до умов якого відповідач-2 поручилась за виконання відповідачем-1 обов'язків за укладеним 16.05.2012 кредитним договором. Внаслідок неналежного виконання відповідачами зобов'язань за кредитним договором, виникла заборгованість перед банком, розмір якої станом на 15.12.2014 становить 321652,17 грн. - заборгованість за кредитом, 56142,17 грн. - заборгованість по відсотках.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у ньому, просив суд задовольнити його у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні після дослідження судом кредитної справи позов визнав частково, в межах простроченої заборгованості процентів, та пояснив, що дійсно, у нього є заборгованість перед банком за кредитним договором, і він вважає позивача своїм кредитором на підставі укладених між банками договорів. Проте, у зв'язку з тим, що ПАТ «БАНК КІПРУ» передало свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами ПАТ «НЕОС БАНК», яке, в свою чергу, передало свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами ПАТ «Альфа-Банк», він не знав, на які розрахункові рахунки сплачувати гроші в рахунок погашення кредиту, а тому заборгованість виникла не з його вини, і підстави для її стягнення в судовому порядку відсутні.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, письмових заперечень проти позову не надала.

Судом встановлено, що 21.07.2014 між ПАТ «БАНК КІПРУ» (правонаступником якого є ПАТ «НЕОС БАНК») та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір факторингу № 1, відповідно до п.п. 2.1, 2.2 якого «ПАТ «НЕОС БАНК» відступає ПАТ «Альфа-Банк» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених між боржниками, та набуває права вимоги заборгованості по кредитних договорах.

26.05.2012 між ОСОБА_2 та ПАТ «БАНК КІПРУ» укладено кредитний договір № 29/63-670/2012, відповідно до умов якого банк надав позичальникові кредит у сумі 375000 гривень за умовами повернення суми кредиту та сплати процентів у строки та на умовах, що передбачені договором. Кінцевий строк повернення кредиту - 15.05.2019.

Відповідно до умов договору, позивач має право вимагати під позичальника (незалежно від настання строку погашення кредиту) сплати у повному обсязі заборгованості за кредитом та процентів за користування ним, а також суму штрафних санкцій, передбачених кредитним договором у випадку затримання виконання своїх зобов'язань по поверненн. Частини кредиту згідно графіку та/або сплати процентів за користування кредитом більш ніж на один календарний місяць.

26.05.2015 між ОСОБА_3 та ПАТ «БАНК КІПРУ» укладено договір поруки № 29/63-670/2012-П1, відповідно до умов якого поручитель поручається за виконання ОСОБА_2 обов'язків за кредитним договором.

В липні 2014 року відповідачам направлено повідомлення від НЕОС Банку про наявнічсть заборгованості за кредитним договором та зазначені реквізити рахунків для її погашення (а.с.27-33). Повідомлення залишилось без відповіді і реагування.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачами умов кредитного договору утворилась заборгованість, яка станом на 15.12.2014 складається з: 321652 грн. - заборгованість за кредитом, 56142,17 грн. - заборгованість по відсотках.

25.02.2015 року позивач направив відповідачам вимогу про досудове врегулювання спору, де виклав підстави вимагати погашення боргу за кредитними договором та зазначив розмір заборгованості за ним, а також платіжні реквізити для сплати кредиту (а.с.21).

Після відкриття провадження у справі відповідачами грошові кошти на погашення заборгованості не вновились. Судом неодноразово судовий розгляд справи відклався за клопотаннями учасників процесу,я. які мали намір вирішити спір мирним шляхом - укладенням нового кредитного договору, однак протягом 3 місяців договір так і не був укладений, при цьому кожна зі сторін в неукладенні договору звинувачувала іншу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

У відповідності до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

На підставі п. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За ст. 1050 ЦК України як наслідок порушення договору позичальником є право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Суд приходить до висновку, що заборгованість за кредитним дорговором станом на 15 грудня 2014 року, яка не погашена до теперішнього часу відповідачами, утворилась з їх вини, оскільки, незважаючи на реорганізацію ПАТ БАНК КІПРУ, з яким у відповідачів виникли договірні зобовязання, відповідачі належним чином повідомлялись про правонаступників цього банку та реквізити для погашення кредиту, а тому мали необхідну інформацію для виконання своїх договірних обовязків - внесення платежів за договором. Недовіра відповідача документам щодо правонаступництва не є підставою для невиконання грошового зобовязання. Крім того, навіть після того, як відповідач пересвідчився в законності вимог позивача в суді після надання представником позивача для огляду судом кредитної справи, оригіналів договорів між відповідачами та Банком Кіпру, відповідач не вчинив жодних дій для погашення навіть простроченої заборгованості, що свідить про безпідставне невиконання відповідачами взятих на себе зобовязань, чим порушені законні права позивача.

Таким чином, з метою відновлення порушених законних прав позивача з відповідачів в солідарному порядку слід стягнути заборгованість за кредитним договором в повному обсязі, тобто, задовольнити позов повністю.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в рівних долях з кожного, що складає 1827грн ( 3654:2).

Керуючись ст.ст. 526, 554, 610, 612, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 10, 11, 212- 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» борг за кредитним договором від 16.05.2012 № 29/63-670/2012, укладеним між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «БАНК КІПРУ» в розмірі 377794,34 гривні станом на 15 грудня 2014 року, у тому числі - 321652,17 грн -борг за кредитом, 56142,17 грн - борг за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору по 1827грн з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.І. Артеменко