Справа №592/6674/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Кондратенко М. В.
Номер провадження 22-ц/788/1633/15 Суддя-доповідач - Дубровна В. В.
УХВАЛА

17 серпня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Лузан Л. В. , Сибільової Л. О. ,

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м.Сумах

на ухвалу Ковпаківського районного суду м.Суми від 23 липня 2015 року про відмову у відкритті провадження

у цивільній справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в м.Сумах до ОСОБА_3

про стягнення безпідставно отриманої пенсії,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року Управління Пенсійного фонду в м.Сумах звернулося до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_3 та просило стягнути на свою користь з відповідача кошти в сумі 3 478 грн. 06 коп. у примусовому порядку. Свої вимоги мотивувало тим, що відповідач перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та значиться непрацюючим. 13 грудня 2004 року ОСОБА_3 був зареєстрований як фізична особа-підприємець, однак про даний факт Управління своєчасно не повідомив. За період з 01 квітня 2009 року по 31 січня 2013 року утворилася переплата пенсії на загальну суму 3 478 грн. 06 коп. Станом на 15 липня 2015 року заборгованість відповідачем не погашена.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 23 липня 2015 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в м.Сумах до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманої пенсії та роз'яснено заявнику його право звернутися до суду з адміністративним позовом в порядку адміністративного судочинства.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду в м.Сумах просить скасувати ухвалу місцевого суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При цьому зазначає, що не відповідає вимогам закону висновок суду першої інстанції про те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спір виник з приводу стягнення переплати пенсії в результаті зловживань з боку пенсіонера, а не з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, чого не врахував останній при постановленні оскаржуваної ухвали.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Управління ПФУ в м.Сумах Шульгу Ю.В., яка апеляційну скаргу підтримує з мотивів у ній викладених, перевіривши ухвалу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи для до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Відмовляючи у відкритті провадження в справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що даний спір не підлягає розгляду с порядку цивільного судочинства і повинен бути розглянутий у порядку адміністративного судочинства, оскільки предметом позову є спір, який виник у сфері публічно-правових відносин фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам тощо.

Однак з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може за наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно з ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо:

1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин;

2) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Приписам наведеної норми кореспондують положення ч. 2 ст. 21 КАС України, згідно з якими вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналіз наведеної норми дає підстави для однозначного висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватись шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Вказаний висновок щодо застосовування норм права викладений у постанові Верховного Суду України від 18 червня 2013 року у справі № 21-204а13, який відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки юрисдикція адміністративних судів не поширюється на позови органів Пенсійного фонду щодо стягнення суми пенсій, виплачених надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера, тобто фактично йдеться про відшкодування вказаних сум, оскільки вказані спори повинні вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Крім того, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 14 лютого 2014 року за № 2 внесено зміни до Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8, а саме: пункт 16.2, який підтверджував право Пенсійного фонду України на звернення до суду з позовами про стягнення надміру виплачених коштів у порядку адміністративного судочинства- виключено.

За таких обставин, коли суд першої інстанції постановив ухвалу з порушенням порядку, встановленого для вирішення питання про відкриття провадження у даній справі, колегія суддів вважає за необхідне скасувати оскаржену ухвалу і передати вказане питання про відкриття провадження у даній справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відповідності до ч.2 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2 п.3, 311 ч.1, 312 ч.1 п.3, 313, 314 ч.1п.2, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Сумах задовольнити.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м.Суми від 23 липня 2015 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в м.Сумах до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманої пенсії скасувати і передати питання щодо відкриття провадження у даній справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий -

Судді -