Справа №484/3379/14-ц 23.12.2015 23.12.2015 23.12.2015
Провадження №22-ц/784/2705/15
Справа 484/3379/14-ц
Провадження №22ц/784/2705/15
Категорія 46 Головуючий у 1-й інстанції: Закревський В.І.
Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

23 грудня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої: Буренкової К.О.,

суддів: Крамаренко Т.В., Локтіонової О.В.,

із секретарем судового засідання: Горенко Ю.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Комунального підприємства «Затишок»

на рішення Первомайського міськрайонного суду від 25 вересня 2015 року за його позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Первомайська міська рада Миколаївської області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в гуртожитку,

в с т а н о в и л а:

В серпні 2014 року Комунальне підприємство «Затишок» (далі КП «Затишок) звернулося з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Первомайська міська рада Миколаївської області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в гуртожитку.

КП «Затишок» зазначало, що на балансі територіальної громади м. Первомайська знаходиться гуртожиток по вулиці Корабельній, 3 у м. Первомайську. У кімнаті №36 вказаного гуртожитку зареєстровані відповідачі. Однак, в указаній кімнаті вони не проживають без поважних причин протягом пяти років.

Посилаючись на наведене та на положення ст. 71 ЖК України, позивач просив суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування кімнатою №36, яка розташована у будинку гуртожитку №3, по вулиці Корабельній у м. Первомайську.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду від 25 вересня 2015 року у задоволені позову КП «Затишок» відмовлено.

В апеляційній скарзі КП «Затишок» просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити. Позивач посилається те, що висновки суду щодо поважності причин відсутності відповідачів понад шість місяців у кімнаті гуртожитку не відповідають фактичним обставинам справи та наявним у ній доказам.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Первомайської міської ради № 24 від 29 липня 2009 року «Про передачу комунального майна з балансу правління містобудування, архітектури, комунальної власності та земельних питань міської ради» будинок гуртожитку, розташований по вулиці Корабельній, 3 у м. Первомайську, переданий на баланс КП «Затишок», яке здійснює оперативне управління цим майном (а.с.6).

В правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 4 листопада 2015 року за виключними обставинами (справа № 6 1166 цс15) зазначено, що оскільки правовий режим гуртожитків, жилі приміщення яких підлягають приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», прирівняний до правового режиму жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, то на мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються норми статей 71, 72 ЖК УРСР.

Згідно довідки КП «Затишок» від 31 березня 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 13 березня 2002 року зареєстровані у кімнаті №36 будинку №3 по вул. Корабельній у м. Первомайську (а.с.5).

Наполягаючи на задоволенні позову, КП «Затишок» зазначало, що відповідачі у кімнаті №36, будинку гуртожитку №3 по вул. Корабельній у м. Первомайську протягом пяти років не проживають у звязку з виїздом до м. Києва. Як на підставу задоволення позову, представник позивача в засіданнях суду першої та апеляційної інстанцій посилався на акт від 01 березня 2014 року, складений ОСОБА_5 - майстром КП «Затишок», в якому зазначено, що при обстеженні вказаної кімнати гуртожитку встановлено, що відповідачі в зазначеному жилому приміщенні не проживають протягом пяти років. (а.с.3-4, 8).

Заперечуючи проти позову, відповідачі надали копії квитанцій про сплату ОСОБА_3 на користь КП «Затишок» послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період з квітня 2013 року по березень 2015 року (а.с. 83 85). Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, пояснили суду, що ОСОБА_4 постійно проживає в указаній кімнаті гуртожитку, в якій наявне його майно, та здійснює ремонт кімнати.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відомості щодо реєстрації за відповідачами прав власності на нерухоме майно відсутні (а.с. 148-149).

У роз'ясненнях, що містяться в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12 квітня 1985 року, зазначено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування житловим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Згідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши про це докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Встановивши наведені обставини, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про недоведеність КП «Затишок» обставин, які свідчать про те, що відповідачі не проживають у даній кімнаті гуртожитку понад шість місяців без поважних причин. З урахуванням наведеного суд на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР обґрунтовано відмовив позивачу у задоволенні позову.

Посилання суду в оскаржуваному рішенні на положення ст. 405 ЦК хоча і є помилковим, але на правильність висновків суду по суті спору ця обставина не вплинула.

Доводи КП «Затишок» в апеляційній скарзі про помилковість висновків суду щодо недоведеності позову не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи, наданими відповідачами, зокрема, копіями квитанцій щодо оплати ОСОБА_3 послуг з утримання будинку і прибудинкової території, показами свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 щодо наявності майна відповідачів у спірній кімнаті, проведення в ній ремонту.

Надані представником позивача до апеляційного суду акт від 22 грудня 2015 року, складений працівниками КП «Затишок» щодо вибуття ОСОБА_4 на постійне проживання до іншого жилого приміщення, висновків суду не спростовує, оскільки вимоги щодо визнання останнього таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням з підстав, передбачених ч.2 ст. 107 ЖК УРСР, не заявлялись (а.с. 156 161).

Змінами до законів України від 19 червня 1992 року №2482 ХП «Про приватизацію державного житлового фонду», від 4 березня 1992 року №2163-ХП «Про приватизацію державного майна» передбачено, що гуртожитки включено до обєктів державного житлового фонду, що підлягає приватизації (Закон України від 3 березня 2005 року №2453 -1У «Про внесення змін до деяких законів України з питань забезпечення захисту житлових прав громадян, які проживають у гуртожитках»).

Проте посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що відповідачі до теперішнього часу не приватизували дану кімнату в гуртожитку не заслуговують на увагу, оскільки приватизація житла є правом, а не обовязком наймачів житлового приміщення, і при вирішенні даного спору ця обставина правового значення не має.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України колегія судів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу КП «Затишок» відхилити, а рішення Первомайського міськрайонного суду від 25 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча: К.О. Буренкова

Судді: О.В. Локтіонова

ОСОБА_9