Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/3439/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

14 серпня 2015 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Кондра Ю.Ю.,

за участю

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 17 червня 2015 року звернулася в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_5, виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, стягнення грошових коштів.

В своїй позовній заяві посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, спадкоємцем майна якого за заповітом вона є. Вказувала, що зверталася до суду з вимогами про визнання за нею права власності на 33/100 будинку в порядку спадкування після померлого, але в позові було відмовлено у зв'язку з відсутністю обґрунтованої постанови нотаріуса.

Посилаючись на наявність нових обставин, в поданій до суду позовній заяві просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування після ОСОБА_6 на 33/100 частини житлового будинку в АДРЕСА_1, яка складається з відповідних приміщень. Також просила суд зобов'язати відповідачів відшкодувати вартість добудови.

14 серпня 2015 року позивачем ОСОБА_1 уточнено вимоги, визначила вартість добудови, яку просить стягнути з відповідачів, в розмірі 27222 грн.

В судовому засіданні позивач та представник позивача повністю підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в поданих до суду заявах.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечували.

Представник виконавчого комітету Київської районної в м. Полтави ради жодних заперечень щодо позовних вимог ОСОБА_1 не мав, але вважає, що виконавчий комітет не є належним відповідачем у справі.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь в розгляді справи, дослідивши зібрані в справі докази, матеріали цивільної справи Київського районного суду м. Полтави № 552/532/15ц, 1609/2462/12, , приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6.

Відповідно до ст.ст. 1222, 1223, 1261 ЦК України спадкоємці визначаються за законом і за заповітом, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом в першу чергу мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Померлий ОСОБА_6 за життя 05 січня 2010 року склав заповіт, за яким все належне йому майно заповів повністю ОСОБА_1.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем майна померлого за заповітом.

Також встановлено, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу 19 січня 2012 року відкрита спадкова справа, позивач ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як встановлено судом, відповідно до рішення Київського районного суду м. Полтави від 15 червня 2011 року в справі № 2-94/11, яке вступило в законну силу, визнано право власності на самочинно збудоване нерухоме майно: сіни 2 площею 2,2 кв.м, сіни 4 площею 4,1 кв.м, кухню 3-1 площею 10,6 кв.м, кімнату 3-2 площею 9,1 кв.м, сіни-кухню 3 площею 3,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 за померлою ОСОБА_8. В порядку спадкування після померлої ОСОБА_8 виділено ОСОБА_6 згідно висновку №28-11 додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 18.03.2011 року, варіант №2 (на плані зафарбовано в зелений колір) в житловому будинку літера "А-1" приміщення квартири №3 за адресою: АДРЕСА_1: в добудові літера "А1-1": кухня 3-1 площею 10,6 кв.м, кімната 3-2 площею 9,1 кв.м, загальною площею 19,7 кв.м (10,6+9,1) на суму 9278 грн. (470,99х19,7); в добудові літера "а1"сіни 4 площею 4,1 кв.м на суму 1755 грн. (428,09х4,1); ідеальна частка складає 33/100 частин. По іншим будівлям сарай літера "Б" 2654 грн.; погріб літера "б" 1523 грн.; колодязь № 2 1904 грн. 1/3 частина огорожі №1 573 грн. (1718х1/3); 1/3 частина замощення №4 798 грн. (2394х1/3).

Також зазначеним рішенням суду зобов'язано ОСОБА_3 та ОСОБА_5 здійснити наступні переобладнання: улаштувати дверний отвір із кімнати 2-1 площею 7,4 кв.м в кімнату 3-3 площею 20,6 кв.м.; закласти дверний отвір із кімнати 3-2 площею 9,1 кв.м в кімнату 3-3 площею 20,6 кв.м.; закласти віконний отвір в кімнаті 3-3 площею 20,6 кв.м.; побудувати добудову та об'єднати її з кімнатою 3-2 площею 9,1 кв.м, в якій улаштувати житлову кімнату площею не менше 15,0 кв.м.; кімнату 2-1 площею 7,4 кв.м переобладнати в кухню; розібрати перегородку між кімнатами 1-3 площею 11,6 кв.м та кімнатою 1-4 площею 8,8 кв.м.

За нормами ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Як встановлено судом, спірне домоволодіння по АДРЕСА_1 має самовільні споруди, в тому числі приміщення, щодо яких позивачем порушено питання про визнання на них права власності в порядку спадкування після померлого ОСОБА_6

Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові від 7 лютого 2014 року N 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснив, що до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Одночасно Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку.

Встановивши дані обставини, враховуючи, що за померлим ОСОБА_6 право власності на спірне нерухоме майно у встановленому законом порядку зареєстроване не було, чинним законодавством не передбачено можливість визнання права власності на таке майно в судовому порядку за спадкоємцем померлого, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на 33/100 частки житлового будинку по АДРЕСА_1 є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Наявність судового рішення від 15 червня 2011 року по справі № 2-94/11, яке вступило в законну силу, та яким було визнано право власності на самовільні споруди, не позбавляло співвласників домоволодіння обов'язку зареєструвати у встановленому законом порядку право власності на нього.

Постанова приватного нотаріуса про відмову позивачу ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом не слугує правовою підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, яке не є зареєстрованим у встановленому законом порядку.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 щодо відшкодування їй витрат на проведення добудови в розмірі 27222 грн., суд виходить з наступного.

Станом на час звернення до суду з відповідними вимогами позивач ОСОБА_1 не є співвласником домоволодіння по АДРЕСА_1. Дії відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_5, як співвласників домоволодіння по АДРЕСА_1 щодо проведення прибудови чи не вчинення відповідних дій на виконання рішення Київського районного суду м. Полтави від 15 червня 2011 року, жодним чином не порушують права та/чи охоронювані законом інтереси ОСОБА_1

При цьому між позивачем ОСОБА_1 та відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не виникали жодні зобов'язальні правовідношення, тому правові підстави для покладення на відповідачів зобов'язання відшкодувати позивачу вартість таких робіт відсутні.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

При вирішенні позовних вимог ОСОБА_1 до виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради судом також встановлено, що виконавчий комітет жодним чином прав позивача не порушував, тому вимоги до нього є повністю безпідставними.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України у зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати не підлягають їй відшкодуванню.

Разом з тим, в поданій до суду позовній заяві позивачем ОСОБА_1 одночасно заявлено дві вимоги майнового характеру - про визнання права власності на нерухоме майно та відшкодування витрат в сумі 27222 грн.

При зверненні до суду позивачем всього сплачено судовий збір в розмірі 1415,60 грн., враховуючи вартість спірного нерухомого майна. Судовий збір в частині вимог про відшкодування витрат в розмірі 27222 грн. сплачено не було.

За таких обставин, у зв'язку з відмовою позивачу в задоволенні даних вимог, з позивача ОСОБА_1 на користь держави слід додатково стягнути судовий збір в розмірі 272,22 грн.

Керуючись ст. ст. 209, 213- 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, стягнення грошових коштів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 272 грн. 22 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий /підпис/ Н.Л.Яковенко

Суддя Н.Л.Яковенко

14.08.2015