У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Луспеника Д.Д., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 3 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 26 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що він працював на посаді заступника начальника управління господарського забезпечення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд). З 29 грудня 2014 року ОСОБА_4 був звільнений з роботи за п.1 ст. 40 КЗпП України. Вважає, що звільнення з роботи відбулось з порушенням норм чинного законодавства, що регулює порядок вивільнення працівників. Просив скасувати наказ про його звільнення, поновити на посаді, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у розмірі 4 тис. грн. Також зазначав, що у період з 26 вересня 2014 року по 27 грудня 2014 року він був відсутній на роботі через хворобу, в день виходу на роботу 29 грудня 2014 року його попереджено про зміни умов праці та запропоновано посаду спеціаліста відділу контрольно-ревізійного управління. На переведення відмовився в зв'язку з відсутністю практичних навиків роботи на даній посаді, після чого в той же день був звільнений з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Зазначав, що зміни в організації праці у роботодавця не були пов'язані зі скороченням чисельності чи штату, фактично мало місце перепрофілювання штатних одиниць між структурними підрозділами. Також зазначав, що порушення закону при його звільненні полягало в тому, що про зміни в організації праці він не був попереджений за два місяці, на його звільнення не надавалась згода профспілкового комітету. На момент звільнення у відповідача була наявна інша вакантна посада начальника відділу діловодства та контролю виконавчої дисципліни, на якій раніше працював позивач та на яку міг перевестись, однак дана посада не була йому запропонована перед звільненням. Вказував, що внаслідок порушення його трудових прав та незаконного звільнення ним були порушені нормальні життєві зв'язки, в зв'язку з чим змушений докладати додаткових зусиль для відновлення порушеного права, тому йому завдана моральна шкода. Просив позов задовольнити.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 3 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 26 травня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Скасовано наказ від 29 грудня 2014 року № 584-к про звільнення ОСОБА_4 за п.1 ст. 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_4 з 30 грудня 2014 року на роботі на посаді заступника начальника управління господарського забезпечення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Стягнуто з виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 33 111 грн 99 коп., моральну шкоду в сумі 500 грн, всього стягнуто 33 611 грн 99 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі Фонд, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про те, що відповідач звільнив ОСОБА_4 з роботи за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з порушенням норм трудового законодавства, що є підставою для скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі незаконно звільненого працівника. Власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади в цій же установі, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Позивача було звільнено без згоди профспілкового комітету. Також правильним є висновок суду апеляційної інстанції про те, що відсутність у штатному розпису відповідача посади, на яку поновлено позивача, не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки незаконно звільнений працівник підлягає поновленню на роботі на посаді, з якої він був звільнений.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 3 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 26 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

Д.Д. Луспеник

С.П. Штелик