Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 334/7090/14-ц Головуючий у 1-й інстанції: Лихосенко М.О.
Провадження № 22-ц/778/4295/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

ОСОБА_2

При секретарі: Мельник З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор» про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що з 1971 по 2014р.р. перебувала у трудових відносинах з відповідачем. З 15.10.1973 року працювала на посаді машиніста крану (кранівник) 5 розряду в зварювальному цеху. Наказом № 706 від 16.07.2014 р. відповідач звільнив її з роботи за ст. 40 п. 2 КЗпП України у зв'язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я.

У зв'язку з довготривалою працею в умовах впливу шкідливих факторів в 2014 році у неї було виявлено професійне захворювання, що підтверджується актом форми П-4 від 16.05.2014р. Відповідно до змісту акту професійне захворювання виникло за умов тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ "Запоріжтрансформатор". Причиною виникнення професійного захворювання було визнано: наявність на робочому місці машиніста крана (кранівника) ПАТ "Запоріжтрансформатор" - пилу 1,92 - 6,3 мг/куб.м., марганцю 0,11 - 0,17 мг/куб.м., двоокису марганцю 0,5 мг/куб.м., вібрації локальної 91-100 дБ, вібрації загальної 92-102 дБ, шуму 82-86 дБА.

03.06.2014 року згідно з довідкою МСЕК їй було встановлено безстроково 3 групу інвалідності з 50 % втратою професійної працездатності. За висновком МСЕК про умови та характер праці, їй рекомендована праця в умовах без шкідливих виробничих факторів, без важких фізичних статико-динамічних навантажень, зв'язку з вібрацією. Крім того, їй рекомендовано «Д» спостереження, лікування у проктолога, невропатолога, лорлікаря, а також періодичне стаціонарне лікування.

Професійне захворювання вона отримала під час виконання своїх трудових обовязків, ніяких порушень своїх трудових обовязків та трудової дисципліни вона не допускала.

До отримання професійного захворювання вона була здоровою та працездатною людиною. Через стан свого здоровя, позивач позбавлена можливості не тільки повноцінно працювати, але і продовжувати звичний для себе спосіб життя. Внаслідок професійного захворювання вона змушена була тривалий час знаходитися на лікуванні, проходити чисельні медичні обстеження та огляди, процедури. По декілька разів на рік вона вимушена перебувати на стаціонарному лікуванні, що підтверджено виписками з історії хвороб. Вона постійно відчуває слабкість, втому, сильні болі у поперековому та шийному відділах хребта, в лівій нозі, в кистях. Відносини в родині погіршилися, оскільки вона стала інвалідом, позбавлена можливості повноцінно виконувати свої сімейні обов'язки по господарству.

Вона постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт, порушена душевна рівновага, виражена у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних переживань. Все це постійно і негативно позначається на її душевному стані. Вона знаходиться в пригніченому стані через те, що можливості повного відновлення здоров'я немає.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Запоріжтрансформатор» на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок отримання професійного захворювання, 20 000 грн.

Стягнуто з ПАТ «Запоріжтрансформатор» в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ПАТ «Запоріжтрансформатор» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити, зменшивши суму відшкодування заподіяної моральної шкоди до 5 000 грн.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач з 1971 по 2014р.р. перебувала у трудових відносинах з відповідачем, працювала на посаді машиніста крану (кранівник) 5 розряду в зварювальному цеху. Наказом № 706 від 16.07.2014р. була звільнена за ст. 40 п. 2 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я (а.с. 8-9).

У зв'язку з довготривалою працею в умовах впливу шкідливих факторів у 2014 році в неї було виявлено професійне захворювання, що підтверджується актом форми П-4 від 16.05.2014р. Відповідно до акту, професійне захворювання виникло за умов тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ "Запоріжтрансформатор". Причиною виникнення професійного захворювання було визнано: наявність на робочому місці машиніста крана (кранівника) ПАТ "Запоріжтрансформатор" пилу 1,92 6,3 мг/куб.м., марганцю 0,11 0,17 мг/куб.м., двоокису марганцю 0.5 мг/куб.м., вібрації локальної 91-100 дБ, вібрації загальної 92-102 дБ, шуму 82-86 дБА (а.с. 7).

03.06.2014 року їй було встановлено безстроково 3 групу інвалідності та 50 % втрату професійної працездатності, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК Серія АВ № 0283198. За висновком МСЕК про умови та характер праці, їй рекомендована праця в умовах без шкідливих виробничих факторів, без важких фізичних статико-динамічних навантажень, зв'язку з вібрацією. Рекомендовано «Д» спостереження, лікування у проктолога, невропатолога, лорлікаря, стаціонарне лікування (а.с. 10).

Позивач регулярно перебуває на стаціонарному лікуванні, що підтверджено виписками з історії хвороб (а.с. 11-13, 14, 15, 16-17, 18-19, 20, 21).

Відповідно до ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

За положеннями ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Стаття 237-1 КЗпП України надає право працівникові на відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд виходив із того, що у звязку з професійним захворюванням, яке виникло за умов тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ "Запоріжтрансформатор", позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що їй внаслідок професійного захворюванням було встановлено безстроково 3 групу інвалідності та 50 % втрату професійної працездатності, у неї змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд врахував ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме, значне погіршення стану здоровя позивача, те, що професійна працездатність в звязку з професійним захворюванням втрачена на 50 %, тому, виходячи з засад розумності та справедливості стягнув в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 грн.

Зазначені висновки відповідають встановленим обставинам справи та вимогам норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

При визначенні відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000 грн., суд першої інстанції послався не лише на стан здоровя позивача та наслідки професійного захворюванням, але врахував і характер, ступінь та тривалість завданих їй страждань. Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, суд, враховуючи конкретні обставини справи, правомірно послався на положення ст. 23 ЦК України, зокрема, щодо врахування вимог розумності та справедливості, та врахував розяснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного суду № 5 від 25.05.2001р. та № 1 від 27.02.2009р.

Згідно з розясненнями, викладеними у п. 9 зазначеної постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності вини роботодавця у наявності професійного захворюванням у позивача спростовані під час апеляційного розгляду справи з вищенаведених мотивів.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 була повідомлена підприємством про умови праці, про наявність важких та шкідливих виробничих факторів та свідомо погодилася працювати у вищевказаних умовах, будучи обізнаною про негативні наслідки впливу шкідливих факторів праці на власне здоров`я, продовжувала виконувати роботу в таких умовах тривалий час, тим самим, з власної ініціативи допускала погіршення свого здоров`я не спростовують висновків суду, як і доводи про те, що ПАТ "Запоріжтрансформатор" на виконання вимог ч. 1 ст. 7 Закону України "Про охорону праці" та умов колективного договору безоплатно забезпечувало позивача, як працівника, зайнятого на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, лікувально-профілактичним харчуванням, надавало додаткову оплачувану відпустку, здійснювало оплату праці у підвищеному розмірі. Всі ці доводи є повторенням обставин, якими відповідач обґрунтовував свої заперечення проти позову, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції, і зводяться лише до особистої незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що з матеріалів справи не вбачається, що позивач зазнала стресу, депресії чи інших негативних виявів свого стану в результаті отримання профзахворювання, не надала доказів, які б підтверджували наявність, характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких вона зазнала, характеру немайнових втрат, а також про зміну образу і якості життя в зв`язку з професійним захворюванням являються безпідставними. Безстрокова 50 % втрата професійної працездатності, яка призвела до фізичних і моральних страждань позивача, безумовно свідчить про наявність моральної шкоди.

Розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням засад розумності та справедливості, а також з урахуванням обставин, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, та не є завищеним.

Решта доказів та обставин, на які посилається ПАТ "Запоріжтрансформатор" в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребує, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: