Справа № 214/3817/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 жовтня 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Мхітаряна С.С.

при секретарі Рімашевської В.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного університету «Одеська ОСОБА_4» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, суд

В С Т А Н О В И В:

29.04.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені вказавши що, 01.09.2006 року вона уклала договір з вищим навчальним закладом 4 рівня акредитації «Криворізький навчальний центр Одеської Національної юридичної академії». Наказом від 09.08.2006 року № 1074а-5 вона була прийнята на роботу на посаду асистента, на умовах строкового трудового договору, який протягом пяти років щорічно зі мною продовжувався. У 2010 році Одеська Національна юридична академія була реорганізована в Національний університет « Одеська юридична академія». 14.08.2012 року вона звільнилась з посади старшого викладача Криворізького факультету НУ ОЮА за власним бажанням. В день звільнення з нею не був проведений повний розрахунок, про нараховані суми, належні їй при звільнені, письмово перед виплатою зазначених сум, її не повідомили. Вона неодноразово зверталась до керівництва навчального закладу про проведення повного розрахунку та надання документів, на підставі яких нараховувалась заробітна плата, однак відповіді не отримала. 03.12.2012 року 16.10.2013 вона звернулась до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовними заявами про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати. Відповідач сплатив їй всю суму заборгованості, і справу було закрито. Під час розгляду справи відповідачем було надані документи, на підставі яких їй була нарахована заробітна права. Після вивчення документів їй стало відомо, що відповідач при встановленні педагогічного навантаження, проведенні нарахувань заробітної плати грубо порушив норми діючого законодавства і на теперішній час відповідач не доплатив частину суми на оздоровлення в звязку з відпусткою в 2010 році; суму заробітної плати за проведення 72 годин консультацій з навчальних дисциплін у 2008-2009 році, що складає 0,1 % ставки штатних; сума заробітної плати в звязку з відпусткою в 2009 році. До суду надійшла уточнена позовна заява в якій позивачка уточнила свої позовні вимоги де просила суд стягнути з відповідача на її користь суму допомоги на оздоровлення в звязку з відпусткою в 2010 році у розмірі 179 грн.10 коп. суму заробітної плати в звязку з відпусткою в 2009 році в розмірі 317 грн. 57 коп., та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період 14 серпня 2012 року по день винесення рішення по справі. 20.07.2015 року позивачка уточнила позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача на її користь суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14.08.2012 рку по день фактичного розрахунку 15.02.2014 року включно, 380 робочих днів в розмірі 65 477 грн. 80 коп.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просила суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представники відповідача подав заперечення, у яких заперечував проти задоволення позову у зв'язку із правильним нарахуванням заробітної плати у зв'язку із відпусткою та допомоги на оздоровлення. У судовому засіданні представник відповідача пояснив, що при нарахуванні допомоги на оздоровлення у 2010 р. Національним університетом «Одеська юридична академія» було вірно застосовано норми ст.57 Закону України «Про освіту», адже

пункт 63 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затвердженої наказом МОН України від 15 квітня 1993 р. №102 встановлює, що оплата праці педагогічних працівників установ і закладів освіти провадиться виходячи із встановлених ставок заробітної плати (посадових окладів) з врахуванням підвищень, фактичного обсягу педагогічної роботи, доплат та надбавок. Фактичний обсяг педагогічної роботи Позивача за 2009/2010 навчальний рік становив 0,9 ставки штатних одиниць, тому враховуючи її штатний оклад (ставку заробітної плати) їй нараховувались допомога на оздоровлення. Посадовий оклад це норма оплати праці працівника за виконану місячну норму годин. Відповідно якщо педагогічний працівник виконує роботу обсягом менше або більше норми, передбаченою ставкою заробітної плати, то розмір його окладу (ставки заробітної плати) зменшується або збільшується пропорційно навантаженню (обсягу роботи). Щодо недоплати заробітної плати в звязку з відпусткою в 2009 році у сумі 317,57 грн. представник відповідача пояснив, що відповідно до Закону України «Про оплату праці» та Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики №5 від 13.01.2004 р. зазначена сума є частиною заробітної плати і Позивач вже зверталась до суду з вимогою про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати при звільненні за вказаний період. Позивач 15.02.2014 р. відмовилась від позову її відмова була прийнята судом на що вказує ухвала суду від 25.03.2014 р. (справа №214/7817/13ц) та провадження по справі було закрито. Раніше позивач також зверталась до суду із вимогами про доплату їй надбавки за педагогічний стаж, що не сплачена при остаточному розрахунку (згідно останньої редакції позову), у стягнені їй було відмовлено Апеляційним судом Дніпропетровської області (рішення у справі №435/11807/12 від 08.10.2014 року). Донараховані відсотки пенсійних внесків, на суму яких проведено коригування науково-педагогічного стажу не є частиною заробітної плати, тому матеріальна відповідальність у вигляді стягнення середнього заробітку не може застосовуватись у даному випадку.

Представники відповідача заперечують проти позову, просив відмовити в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи встановив, що відносно позовних вимог щодо стягнення допомоги на оздоровлення в звязку з відпусткою в 2010 році позивачка ОСОБА_1 з 01 вересня 2006 року прийнята на роботу до відповідача, де працювала на посадах асистента, викладача, старшого викладача, звільнена 14 серпня 2012 року за власним бажанням згідно копії трудової книжки (а.с.11-14). Згідно довідки про нарахування суми заробітної плати у червні 2010 року позивачці сплачено допомогу на оздоровлення у розмірі 1 530,90 грн.(а.с. 24). Згідно наказу №1121-59 від 22.07.2009 року про продовження строку трудового договору ОСОБА_1 старшому викладачу Криворізького навчального центру продовжено строк трудового договору та переведено з повної ставки на 0,9 ставки штатних з 01.09.2009 року терміном на один рік до 31.09.2010 року (а.с.67-69).

Згідно вищевказаних позовних вимог суд повагається на Правову позицію, яка висловлена Верховним Судом України при розгляді справи № 6-234цс14

Відповідно до пункту 10 Порядку у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення; на госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що на госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей, а зменшення коефіцієнта підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві провадиться відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах). Таке рішення приймається органом підприємства, відповідно до повноважень, встановлених статутом підприємства.

Відносно позовних вимог щодо стягнення суми заробітної плати в звязку з відпусткою в 2009 році.

Суд дослідивши матеріали справи, згідно довідки про нараховані суми заробітної плати у 2009 році відповідачці сплачено заробітну плату за час відпустки у розмірі 6 254,64 грн., у тому числі за червень 1 075,76 грн. (а.с.23). згідно виплат, які фактично отримала позивач та які враховуються при розрахунку середньої заробітної плати на час збереження при наданні оплачуваної відпустки. Оскільки при розрахунку середньої заробітної плати на час її збереження були враховані усі нараховані виплати згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.95 р. № 100.

Відносно позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 14 серпня 2012 року по день винесення рішення.

Суд, посилається на ст. 117 Кодексу законів про працю України В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

29.04.2014 року звернулась до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу із позовом до відповідача у даній справі про стягнення 496,67 грн. заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку, яка за її твердженням мала складати 1710,00 грн., не доплачена за її твердженням 317,57 грн. у зв'язку із неповним розрахунком при звільненні просить стягнути середній заробіток за весь час після дати звільнення. Після дати звільнення відповідачем виплати позивачці заробітної плати не проводились.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Відносно вищевказаних позовних вимог суд покладається на правову позицію, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 11 лютого 2015 року усправі № 6-223цс14 щодо не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої частиною першою статті 117 цього Кодексу.

Також суд звертає увагу на те, що 14.10.2013 року позивачка звернулась до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу із позовом до відповідача про стягнення 1 667,26 грн. заборгованості із заробітної плати та її індексації. У зв'язку із врегулюванням спору відмовилась від позовних вимог (а.с.65-66). 03.12.2012 року звернулась до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу із позовом до відповідача про стягнення 14 178,74 грн. заборгованості із заробітної плати. Згідно копії заяви позивачка відмовилась від позовних вимог в частині 2 166,83 грн., (а.с.65), ухвалою суду в іншій частині позову рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.10.2014 року у позові відмовлено (а.с.148-152).

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України «Про освіту» держава гарантує педагогічним і науково-педагогічним працівникам виплату допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці. У відповідності до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» доплати входять до структури заробітної плати.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 року № 1289 Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфер, наказом Міністерства освіти і науки України від 26.09.2005 року № 557 Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ встановлюють граничний розмір допомоги не більше ніж один посадовий оклад на рік.

Згідно п. 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 р. № 100 при обчисленні середньої заробітної плати включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками -почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Усі виплати включається в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані.

Враховуючи, що вимоги про розмір належних позивачці сум в частині її вимог про сплату не підлягає задоволенню, відсутні докази стягнення або сплати іншої частини заробітку із затримкою, спір про стягнення заробітної плати вирішено не на користь працівника. Відтак вимоги про стягнення середнього заробітку також не підлягають задоволенню, так як відсутні докази відносно розрахунків заборгованості.

Тому суд вважає, що відповідно з вищевикладеним у задоволенні позовних вимог відмовити.

Керуючись ст. 116, 117 КЗпП, ст. 208, 209, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Національного університету «Одеська ОСОБА_4» про стягнення з Національного університету «Одеська юридична академія» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 14 серпня 2012 по 15 лютого 2014 року в сумі 65 477 (шістдесят пять тисяч чотириста сімдесят сім) гривень 80 копійок - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Мхітарян С.С.