АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді : Пікуля В.П.,

суддів : Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

при секретарі: Кальник А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 лютого 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 у її інтересах та у інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 про стягнення витрат,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року позивачка ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 у її інтересах та у інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 про стягнення витрат. Зазначала, що ій, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на праві власності належить по 1/3 частині будинку АДРЕСА_1 Полтавської області. З січня 2013 року вона самостійно сплачує витрати за комунальні послуги. А тому просить стягнути з ОСОБА_2 витрати на комунальні послуги у розмірі 5 015 грн. 18 коп. пропорційно до часток, які належать ОСОБА_2 та її неповнолітній доньці ОСОБА_4

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 лютого 2015 року позов ОСОБА_3 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 кошти у відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 4 809 ( чотири тисячі вісімсот дев'ять ) грн. 59 коп. у повернення сплаченого судового збору 233 ( двісті тридцять три ) грн. 61 коп.

В іншій частині позову - відмовлено.

З рішенням суду не погодилась відповідачка ОСОБА_2, яка його оскаржила, просила змінити, зменшивши витрати за комунальні послуги до 3897, 63 грн. та зменшити судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог до 187, 57 грн., оскільки вважає, що рішення суду прийнято із порушенням норм матеріального та процесуального права.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просила апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 лютого 2015 року без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.05.2011 року ОСОБА_3, ОСОБА_2, неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, належить кожному по 1/3 частки будинку АДРЕСА_1 Полтавської області.

Рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 07 вересня 2012 року визнано за ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 у рівних частках по 1/3 частці за кожним право власності на житлову прибудову літ. "А2-1"та фундамент літ "а3", які самочинно прибудовані до житлового будинку АДРЕСА_1 Полтавської області.

У вказаному будинку зареєстровані: ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4

Згідно квитанцій від: 13.02.2013 року №64, 13.03.2013 року №74, 13.04.2013 року №93, 13.05.2013 року №12, 13.06.2013 року №54, 13.06.2013 року № 62; 15.07.2013 року №09, 15.07.2013 року №82, 14.08.2013 року №56, 13.09.2013 року №78, 14.10.2013 року №64, 14.11.2013 року №41, 14.12.2013 року №75, 13.01.2014 року №78, 14.02.2014 року №66, 14.03.2014 року №48, 14.04.2013 року №99, 13.05.2014 року №35, 13.06.2014 року №60, 14.06.2014 року №17. 12.07.2014 року №99, 12.07.2014 року №46, 13.08.2014 року №89, 13.09.2014 року №15, 13.10.2014 року № 24, ОСОБА_3 самостійно сплачено 7 522 грн. 78 коп. за надані послуги з водопостачання, електроенергії, послуг з надання газу, вивіз сміття за період: січень 2013 року - вересень 2014 року.

Згідно зі ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи, що ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 є співвласниками будинку АДРЕСА_1, місцевий суд прийшов до вірного висновку, що вони зобов'язані оплачувати витрати на утримання і збереження нерухомого майна, з урахуванням часток кожного з співвласників, а тому з ОСОБА_2, в тому числі як і з представника неповнолітньої ОСОБА_4, підлягають стягненню на користь ОСОБА_3 сплачені останньою кошти на утримання майна.

Разом з цим, колегія суддів, не погоджується з розрахунком місцевого суду по оплаті витрат на утримання і збереження нерухомого майна, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у будинку АДРЕСА_1 з жовтня 2010 року не проживають, а мешкають за іншою адресою, позивачка ОСОБА_3 користується будинком одноособово.

Відповідно до ч.1 ст. Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством;

Згідно ст. 32 цього Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

З наданих позивачкою ОСОБА_3 квитанцій про сплату за послуги водопостачання, електроенергію та газопостачання слідує, що позивачка сплачувала за надані послуги згідно встановлених показників лічильників, тобто ОСОБА_3 сплачувала за отримання послуг нею особисто, для задоволення власних побутових потреб, оскільки відповідачки в будинку не проживали і послугами з водопостачання, електроенергії та газопостачання відповідно не користувалися.

Однак, так як для підтримання у спільному будинку належної температури в холодну пору року є обов'язковим для його збереження, колегія суддів приходить до переконання, що витрати понесені позивачкою та підтверджені квитанціями на оплату послуг з газопостачання в опалювальний період підлягають розподілу між співвласниками будинку.

Так, відповідно до наданих квитанцій по сплаті ОСОБА_3 сплатила 5846, 55 грн. за послуги газопостачання за опалюваний період, тобто з ОСОБА_2 підлягають відшкодуванню на користь позивачки 2/3 частини цих витрат в сумі 3897, 63 грн.

За таких обставин, рішення місцевого суду в частині розміру стягнутих на користь ОСОБА_3 коштів підлягає зміні шляхом зменшення суми коштів з 4809, 59 грн. до 3897, 63 грн.

Згідно з ч.1 ст. 88 цього Кодексу стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Тому також підлягає зміні сума судового збору, сплаченого позивачкою за подання позову і стягнутого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 з 233, 61 грн. до 187, 57 грн., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

У іншій частині рішення слід залишити без змін.

Окрім того, оскільки апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню повністю, то з ОСОБА_3 слід стягнути на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 121, 80 грн.

З наведених підстав, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення суду - зміні шляхом зменшення стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 коштів та судового збору.

Керуючись ст.303, п.3,4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 лютого 2015 року - змінити.

Зменшити розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 коштів з 4809 грн. 59 коп. до 3897 грн. 63 коп., а також зменшити розмір стягнутого судового збору з 233 грн. 61 коп. до 187 грн. 57 коп.

У іншій частині рішення - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 121 грн. 80 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: В.П. Пікуль

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна