Провадження № 22ц/790/4251/15 Головуючий 1-ї інстанції Библів С.В.
Справа № 632/335/15ц Доповідач Бровченко І.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - судді Бровченка І.О.,

суддів колегії ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою Киселівської сільської ради Первомайського району Харківської області на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Киселівської сільської ради Первомайського району Харківської області про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, а також компенсації за невикористану щорічну відпустку, надбавку за педагогічний стаж, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Киселівської сільської ради Первомайського району Харківської області про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, а також компенсації за невикористану щорічну відпустку, надбавку за педагогічний стаж.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на підставі розпорядження № 100 від 01 жовтня 2014 року голови Киселівської сільської ради вона була прийнята на роботу вихователем у дошкільний навчальний заклад «Малятко» з оплатою 1, 5 тарифної ставки. З 15 жовтня 2014 року без її згоди і попередження її зарплата зменшена до 1 тарифної ставки і з 03 листопада 2014 року зарплата була збільшена до 1, 25 тарифної ставки.

24 листопада 2014 року вона була звільнена за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

Отримавши розрахунковий лист вона дізналась, що заробітна плата їй була нарахована у розмірі 2/3 частки від необхідних сум, зазначених у штатних розписах. Компенсація за невикористану відпустку була нарахована не в повному обсязі та не нарахована надбавка за педагогічний стаж. Також позивачці не було нарахована надбавка за вислугу років, яка складає 30 відсотків тарифної ставки.

У звязку з тим, що при звільненні з позивачкою було здійснено не повний розрахунок, остання звернулась до суду з позовом, який просила задовольнити у повному обсязі.

Голова Киселівської сільської ради проти позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість. Зазначав, що ОСОБА_3 була переведена на посаду прибиральниці, у звязку з чим розрахунки були проведені відповідно до вимог чинного законодавства.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20 квітня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з Киселівської сільської ради Первомайського району Харківської області на користь ОСОБА_3 заборгованість по заробітні платі у сумі 1089 грн. 47 коп.; середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 11003 грн. 95 коп.; компенсацію за невикористану щорічну відпустку в розмірі 417 грн. 54 коп.; судові витрати за надання правової допомоги в сумі 290 грн., а всього 12800 грн. 96 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 05 травня 2015 року стягнуто з Киселівської сільської ради Первомайського району Харківської області на користь ОСОБА_3 надбавку за вислугу років в сумі 980 грн. 53 коп.

В апеляційній скарзі Киселівська сільська рада Первомайського району Харківської області просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити. Обґрунтовуючи скаргу посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. Додаткове рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 05 травня 2015 року не оскаржується.

Вислухав доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи, перевірив зібрані по справі докази, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що згідно даних трудової книжки ОСОБА_3 прийнята на посаду вихователя Киселівського дошкільного навчального закладу (ясел-садка) «Малятко» Киселівської сільської ради Первомайського району Харківської області.

Згідно розпорядження № 100 від 01 жовтня 2014 року голови Киселівської сільської ради ОСОБА_3 була прийнята на роботу вихователем у дошкільний навчальний заклад (ясел-садка) «Малятко» в с. Киселі Первомайського району Харківської області з 01 жовтня 2014 року (а.с.9). В цьому ж розпорядженні зазначено, що на період проведення ремонтних робіт в приміщенні ДНЗ «Малятко», виконання робіт з його підготовки до нового навчального року та у зв'язку із необхідністю впорядкування прилеглої території: ОСОБА_3 звільнено від виконання обов'язків вихователя та тимчасово покладено на неї обов'язки з прибирання приміщення, підготовки садка до навчального року та впорядкування прилеглої території. Головному бухгалтеру сільради доручено проводити виплати заробітної плати після проведення необхідних розрахунків згідно діючого законодавства.

Такі розрахунки були проведені на підставі ст. 113 КЗпП України в розмірі 2/3 тарифної ставки відповідно до розпорядження сільради від 08 січня 2014 року № 3 (а.с.12), згідно якого, призупинено тимчасово роботу Киселівського ДНЗ «Малятко» з 09 січня 2014 року до моменту завершення поточного ремонту в приміщенні садку і відкриття групи.

Згідно пунктів 99, 102 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1242, у наказі (розпорядженні) про призначення або звільнення працівника зазначається повна дата (число, місяць, рік) фактичного виходу працівника на роботу (припинення трудових відносин), розміри його посадового окладу відповідно до штатного розпису, надбавок та доплат. Під час ознайомлення з наказом (розпорядженням) згаданими у ньому особами на першому примірнику наказу чи на спеціальному бланку проставляються їх підписи із зазначенням дати ознайомлення.

В судовому засіданні позивач, свідок ОСОБА_4, що є головним бухгалтером сільради, голова Киселівської сільської ради підтвердили, що з вказаними розпорядженнями при прийнятті на роботу та покладення на ОСОБА_3 обовязків з прибирання приміщень, остання не була ознайомлена, як і з правилами внутрішнього трудового розпорядку садка, оскільки їх немає.

Відповідно до розпорядження № 135 сільського голови від 24 листопада 2014 року ОСОБА_3 була звільнена з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с.8).

При звільненні з позивачкою проведено остаточний розрахунок, проте, розрахункові листи за період роботи (жовтень-листопад 2014 року) позивачці при звільненні надані не були, а їх вона отримала за адвокатським запитом 27 січня 2015 року (а.с.13-14). З них позивач дізналася про зміну тарифної ставки у її зарплаті, нарахування заробітної плати виходячи з 2/3 ставки, а також про неврахування педагогічного стажу та компенсація за невикористану відпустку не в повному обсязі.

Розрахунки недоплаченої заробітної плати, надбавки за вислугу років, компенсації за невикористану відпустку, а також середній заробіток за час затримки розрахунку позивач виклала у позовній заяві.

З розрахунку вбачається, що позивачці було не донараховано 1089 грн. 47 коп. заробітної плати, 417 грн. 54 коп. - компенсація за невикористану щорічну відпустку, 980 грн. 53 коп.- надбавка за педагогічний стаж та середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати станом на 01 березня 2015 року у розмірі 7299 грн. 65 коп.

Відповідно до розрахункових листів та штатних розписів тарифна ставка вихователя складала 1474 грн. ОСОБА_3 мала з 01 жовтня 2014 року по 14 жовтня 2014 року 1,5 тарифної ставки, таким чином за цей період їй мало бути нараховано 961,30 грн. З 15 жовтня 2014 року по 31 жовтня 2014 року позивач мала 1 тарифну ставку, що становить 833,13 грн. Всього за жовтень - 1794,43 грн., а виплачено 1196,29 грн., тобто різниця становить 598,14 грн. У листопаді позивач мала 1,25 тарифної ставки, таким чином їй повинно бути нараховано 1474 грн, а фактично виплачено 982,67 грн., отже, різниця склала 491,33 грн. Всього за жовтень-листопада недоплачена сума заробітної плати складає 1089 грн. 47 коп.

Згідно ст. 57 Закону України «Про освіту» та Порядку виплати надбавки за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2001 року № 78, позивач має право на виплату педагогічним і науково-педагогічним працівникам надбавок за вислугу років щомісячно у відсотках до посадового окладу (ставки заробітної плати) залежно від стажу педагогічної роботи у таких розмірах: понад 3 роки - 10 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків. Оскільки педагогічний стаж роботи ОСОБА_3 відповідно до її трудової книжки становить більше 33 років, то надбавка за вислугу років у жовтні мала складати 30 % - 538,33 грн., у листопаді - 442,20 грн., а всього - 980,53 грн.

Розрахунок грошової компенсації за невикористану відпустку проведено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», а саме до п. 7 Порядку. Середньоденний заробіток, з якого має бути вирахувана компенсація за невикористану відпустку, складає 75,25 грн., що за 7,6 днів становить 571,90 грн., а відповідачем сплачено 154,36 грн., тобто недоплата складає - 417,54 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що середньоденна заробітна плата, з якої має бути стягнута компенсація за затримку розрахунку складає 108,95 грн. (4248,96 грн : 39 днів = 108,95 грн. ). З часу звільнення по день розгляду справи позивачка би пропрацювала 101 день, тому, компенсація складає 11003,95 грн. (101х108, 95).

В судовому засіданні представник відповідача підтвердив, що розрахунки складено математично правильно, заперечень щодо розрахунку заробітної плати, середнього заробітку, вислуги та компенсації за відпустку не мав, проте вважав, що вони стягненню не підлягають з підстав, викладених у своїх запереченнях.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач нараховував заробітну плату та інші належні суми не відповідно до діючого законодавства, при звільненні ОСОБА_3 їй не було здійснено виплату всіх сум, що належать при звільненні.

Вирішуючи спір по суті, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює.

Доводи апеляційної скарги у повному обсязі повторюють заперечення на позовну заяву яким суд першої інстанції надав відповідну оцінку з мотивів, зазначених у мотивувальній частині судового рішення.

Твердження апелянта, що позивачка працювала не вихователем, а прибиральником приміщень спростовується записом у трудовій книжці позивачки, де є запис про прийняття її саме на роботу вихователем, а не прибиральником. Запису ж про простій чи переведення позивачки на іншу роботу у зв'язку із цим немає (а.с.18-22).

Згідно ч. 1 ст. 48 КЗпП України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Пунктами 1.1, 2.2-2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки вносяться:відомості про працівника - прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

З трудової книжки вбачається, що перед звільненням ОСОБА_3 запис щодо переведення її на іншу роботу внесено не було.

Стаття 34 КЗпП України регламентує тимчасове переведення на іншу роботу в разі простою. Простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця. Позивачка згідно диплома (а.с.17) має спеціальність педагогіка і методика початкового навчання за кваліфікацією вчителя початкових класів середньої школи, а, тому, прибиральницею бути не могла, крім того, згоди на це не давала.

Відповідно до Галузевої угоди між Міністерством освіти і науки, молоді та спорту України та ЦК Профспілки працівників освіти і науки України на 2011-2015 роки періоди, впродовж яких у навчальних закладах не здійснюється навчальний процес (освітня діяльність) у зв'язку із санітарно-епідеміологічними, кліматичними чи іншими, не залежними від працівників обставинами, є робочим часом педагогічних та інших працівників. У зазначений час працівники залучаються до навчально-виховної, організаційно-методичної, організаційно-педагогічної робіт відповідно до наказу керівника закладу в порядку, передбаченому колективним договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Посилання сторони відповідача не те, що позивачка не подавала заяви про вступ до профспілки, а тому, на неї не може поширюватися дія Галузевої угоди, судова колегія не приймає до уваги, оскільки положення Угоди відповідно до п.1.4 діють безпосередньо та поширюються на працівників закладів освіти, науки та осіб, які навчаються, та які перебувають у сфері дії сторін Угоди, і є обов'язковими для включення до колективних договорів, угод нижчого рівня.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про постановлення районним судом рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, у відповідності з обставинами справи, наданими сторонами доказами та, відповідно, про відсутність підстав для зміни чи скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Киселівської сільської ради Первомайського району Харківської області відхилити .

Рішення Первомайського міського суду Харківської області від 20 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: