22-ц/775/939/2015(м)
Головуючий у 1 інстанції Копилова Л.В.
Категорія 27 Доповідач Песоцька Л.І.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Песоцької Л.І.

суддів Мироненко І.П., Лісового О.О.

при секретарі Брежневі Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 22 жовтня 2012 року банк уклав з ОСОБА_1 договір про надання банківських послуг, який складався із анкети-заяви останнього, Умов і правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 6 березня 2010 року № СП-2010-256 та Тарифів банку. За умовами цього договору відповідач отримав кредит в розмірі 12000 грн. у вигляді ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Станом на 28 лютого 2015 року у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору за ним значиться кредитна заборгованість в сумі 24 066 грн. 90 коп.

З урахуванням викладеного ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_1 кредитну заборгованість в сумі 24 066 грн. 90 коп., з яких 11 574 грн. 63 коп. - заборгованість за кредитом, 10 270 грн. 04 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 600 грн. - пеня та комісія, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 122 грн. 23 коп. - штраф (процентна складова) і у відшкодування витрат на сплату судового збору 243 грн. 60 коп.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 липня 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку 23 566 грн. 90 коп. заборгованості за кредитним договором, яка складається з: 11 574 грн. 63 коп. - заборгованості за кредитом; 10 270 грн. 04 коп. - заборгованості за процентами за користування кредитом; 600 грн. - пені та комісії, 1122 грн. 23 коп. - штрафу (процентна складова) та 243 грн. 60 коп. у відшкодування витрат на сплату судового збору. У задоволені вимог про стягнення штрафу в розмірі 500 грн. (фіксована складова) відмовлено.

В частині відмови в задоволенні вимоги про стягнення штрафу в розмірі 500 грн. рішення не оскаржується, тому в силу ст. 303 ЦПК України не переглядається.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 липня 2015 року заява відповідача про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати й ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, а також на те, що 22 жовтня 2012 року кредитний договір з викладенням його умов у письмовій формі між ним та банком не укладався; за заявою він отримав кредитний ліміт на платіжну картку в розмірі 5 000 грн.; сплачені ним платежі банком не зараховані в погашення заборгованості за відсотками; він не згодний з розміром заборгованості за відсотками та вважає незаконним з урахуванням Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» нарахування пені та штрафів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача ОСОБА_1, його представника адвоката Маросіна М.О., які підтримали апеляційну скаргу, заперечення представника позивача Шишелової Н.В., яка заперечувала проти задоволення скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом установлено, що 22 жовтня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, який складався із заяви останнього, Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів банку (а.с. 5-31). За цим договором ПАТ КБ «ПриватБанк» надало відповідачу на платіжну картку грошові кошти у вигляді кредитного ліміту в розмірі 12 000 грн. зі сплатою 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Зі справи вбачається, що 22 жовтня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до банку з анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 6 березня 2010 року № СП-2010-256, в якій зазначено, що він ознайомлений і згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг (далі -Умови) та Тарифами банку; згодний з тим, що заява разом з пам'яткою (довідкою про умови кредитування), Умовами та Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 5, 6).

Відповідно до п. 2.1.1.2.1. Умов для надання послуг банк видає клієнту карту, її вид визначено в Пам'ятці клієнта (довідці про умови кредитування) і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг.

Згідно з п. 2.1.1 Умов строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. При цьому кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення). Строк дії картки вказано з її лицьового боку (місяць і рік) (пп. 2.1.1.2.11. і 2.1.1.2.12).

З анкети-заяви відповідача, довідки про умови кредитування та банківської карти, вбачається, що за укладеним договором банком видано відповідачу карту «MasterGard» строком дії до вересня 2016 року (а.с.115).

В анкеті-заяві ОСОБА_1 вказував на бажаний кредитний ліміт в сумі 5 000 грн. (а.с. 5 зв.).

Згідно з пунктами 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4. Умов клієнт надав згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку у будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

З наданої ПАТ КБ «ПриватБанк» виписки руху коштів за вказаним вище договором вбачається, що ОСОБА_1 був установлений кредитний ліміт у розмірі 12 000 грн., саме цими коштами він користувався регулярно, отримуючи грошові кошти через банкомати, магазини (їх зазначено) та сплачуючи комунальні платежі (а.с.95-102).

Таким чином, поведінка відповідача після укладення з банком договору в контексті положень цивільного законодавства про укладення та зміну договору, зокрема, якщо боржник користується коштами, то пропозицію треба вважати прийнятою і правочин вчиненим, враховуючи ч.ч. 2,3 ст. 205, ч. 2 ст. 642 ЦК України, свідчить про прийняття пропозиції щодо розміру кредиту.

З виписки про рух коштів вбачається, що відповідач щомісячно частково погашав кредитну заборгованість, проте з грудня 2013 років припинив сплачувати кошти і лише в серпні 2014 року сплатив 1000 грн.; отримані грошові кошти банком розподілялись у погашення заборгованості відповідно до умов укладеного договору (а.с. 96-102).

З урахуванням зазначеного суд обґрунтовано дійшов висновку про те, що 22 жовтня 2012 рожу між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав на платіжну картку кредитний ліміт в сумі 12 000 грн., і внаслідок порушення ним умов кредитного договору, утворилася заборгованість перед банком.

Розмір заборгованості за кредитом в сумі 11574 грн. 63 коп. та пені в сумі 600 грн. судом визначено з урахуванням умов договору (а.с. 4, 5, 6-7, 8-31, 95-102, 117).

Проте з розміром заборгованості за відсотками та штрафом (процентна складова) не можна погодитись.

З розрахунку банку, з яким суд погодився, вбачається що, розмір заборгованості за відсотками становить 10270 грн. 04 коп. і його обчислення, починаючи з квітня 2014 року, проведено у подвійному розмірі.

Між тим, таке збільшення відсотків договором сторін не передбачено, що підтверджується Умовами і довідкою про умови кредитування (а.с.6, 8-31).

Тому заборгованість за відсотками має бути визначена в розмірі 5 725 грн. 48 коп., а саме: 1180,94 грн.(заборгованість за відсотками до 05.04.2014р.) + 4 544.54 грн. (9089.09:2) (заборгованість за відсотками з 6.04.14 до 28.02.15р.).

Умовами договору передбачено штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів в розмірі 5% суми заборгованості.

З урахуванням уточненого розміру заборгованості за відсотками розмір штрафу становить 895 грн. (відсоткова частина).

З доводами ОСОБА_1 про те, що суд мав застосувати положення ст. 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-УІІ "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", відповідно до якого на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитним договором та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що проводять (проводили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилась антитерористична операція, погодитись не можна, оскільки встановлено, що відповідач до 11 березня 2014 року проживав у м. Маріуполі, потім знявся з реєстрації і виїхав в інше місце проживання; повернувся і зареєструвався в м. Маріуполі 20 лютого 2015 року.

Дію розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053 від 30 жовтня 2014 року, яким затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України №1079 від 5 листопада 2014 року. Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 28 липня 2015 року та від 30 вересня 2015 року судові рішення про визнання неправомірним розпорядження Кабінету Міністрів України № 1079 від 5 листопада 2014 року скасовані.

За таких обставин колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення суду змінити в частині задоволення позову і стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором станом на 28 лютого 23015 року в сумі 18795 грн. 11 коп., а саме: заборгованість за кредитом -11574 грн. 63 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 5725 грн. 48 коп.; пеня - 600 грн. і штраф - 895 грн. (процентна складова).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 липня 2015 року змінити в частині задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 22 жовтня 2012 року станом на 28 лютого 2015 року в сумі 18 795 (вісімнадцять тисяч сімсот дев'яносто п'ять) грн. 11 коп., а саме: заборгованість за кредитом -11 574 грн. 63 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 5 725 грн. 48 коп.; пеня - 600 грн. і штраф - 895 грн. (процентна складова).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання чинності безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді