Справа № 148/5527/13-ц Провадження № 22-ц/772/2153/2015Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Голота Л.О.,

суддів: Стадник І.М., Колос С.С.,

при секретарі: Куленко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу директора ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» ОСОБА_2 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 13.05.2015 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Колекторське Агентство Фактор» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про стягнення заборгованості в сумі 25839 грн. 53 коп., -

в с т а н о в и л а :

ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» в особі його директора ОСОБА_2 звернулося з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про стягнення заборгованості в сумі 25839 грн. 53 коп.

Вимоги обгрунтовані тим, що відповідно до договору про відступлення прав вимоги № 1 від 25.12.2008 року ВАТ « Банк « Фінанси та Кредит» передав ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» право вимоги від боржника реального та належного виконання обовязків за кредитним договором № 27-489/07-ШД від 13 липня 2007 року, укладеного між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 На момент відступлення права вимоги заборгованість ОСОБА_3 перед ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» становила 13 599 грн.75 коп.( 8 000 грн.- основний борг; 5 99 грн.75 коп.- відсотки).З моменту відступлення права вимоги, від ОСОБА_3 на рахунок Нового кредитора платежі не надходили, тому позивач відповідно до п.6.1. Кредитного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів нарахував пеню в сумі 12 239 грн.77 коп. Станом на 22.07.2013 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 25 839 грн.52 коп. Дану суму позивач просив стягнути солідарно з позичальника ОСОБА_3 та з поручителя ОСОБА_4

Дотримуючись вимог п.4 ст. 338 ЦПК України, суд першої інстанції ухвалою від 06.04.2015 року залучив до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог ПАТ « Банк « Фінанси та кредит»./т.2 а.с.4/

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 13.05.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Колекторське Агентство Фактор», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_3, вирішити питання про стягнення судових витрат .

В судове засідання сторони не з»явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Оскаржуване рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення боргу з відповідача ОСОБА_3 таким визнати не можна, оскільки суд не виконав всі вимоги цивільного судочинства та допустив неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні вимог у цій частині.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 липня 2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 27-489/07-ШД, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_3 у тимчасове користування кредитні кошти у розмірі 8 тис. грн.. зі сплатою 0,0001% річних та терміном користування до 12 липня 2010 року.

Згідно з умовами зазначеного договору відповідач зобов'язався у порядку та на умовах, що визначені кредитним договором: повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, неустойки та інші передбачені платежі у сумі, строки та на умовах, що передбачені договором.

Також встановлено, що згідно з умовами договору про відступлення вимог № 1 від 25 грудня 2008 року, укладеного між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» та додатку до нього, ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» передав, а ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» набуло право вимоги до боржника реального та належного виконання обов'язків за кредитним договором № 27-489/07-ШД від 13 липня 2007 року, а саме на стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за даним кредитним договором.

У витягу з цього додатку №1 вбачається, що банк передав право вимоги повернення боргу з ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором.

Згідно розрахунку заборгованості борг ОСОБА_3 перед ТОВ «Колекторське Агенство Фактор», як новим кредитором станом на час звернення до суду із позовом становить 25 839 грн. 52 коп.

З моменту відступлення права вимоги від ОСОБА_3 на рахунки нового кредитора платежі не надходили.

При новому розгляді справи суд першої інстанції, враховуючи мотиви, з яких скасовані попередні рішення, встановив обставини, які підтверджують перехід до позивача права вимоги до ОСОБА_3

Так, копією Статуту ПАТ « Банк « Фінанси та Кредит», затвердженого загальними зборами акціонерів 02.09.2009 року та погодженого НБУ 28.09.2009року визначено правовий статус та основні засади діяльності ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та змінено найменування Банку./ т.1 а.с.178-221/

Згідно платіжного доручення № 001 від 28.12.2008 року ВАТ «Банк»Фінанси та Кредит» передало ТОВ «Колекторське Агенство Фактор» як транзитний рахунок з продажу проблемних активів 36032166 грн.58 коп./ т. 1 а.с. 222/

Як вбачається з витягу реєстру боржників загальна сума продажу проблемних активів становить 36032166 грн.58 коп., серед боржників під номером 213 вказано ОСОБА_3І./ т.1 а.с.73-74/

Судом першої інстанції також встановлено і відповідач ОСОБА_3 ці обставини не оспорює, що між ним та ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» 13.07.2007 року був укладений кредитний договір.

За цим договором він отримав від банку кредит у сумі 8000 грн.

Строк повернення кредиту та відсотків за його користування 12.07.2010 року.

За цим договором борг перед позичальником він не погасив і буде його повертати за наявності коштів.

Відмовляючи у задоволені вимоги про стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_4 , суд першої інстанції виходив з того, що порука припинилась, оскільки кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявив вимоги до поручителя.

Рішення суду в цій частині не оскаржується.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що за відсутності даних про надання боржникам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 доказів переходу до нового кредитора - ТОВ «Колекторське Агенство Фактор» прав у зобовязанні відповідачі вправі не виконувати свої зобовязання перед новим кредитором за кредитним договором та договором поруки.

Колегія суддів з даними висновком суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Таким чином, дана норма не звільняє боржника від виконання зобовязання, а лише захищає боржника у разі виконання боржника перед первісним кредитором.

Відповідно до ч.2 ст.517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Норми даної статті надають право боржнику вимагати від нової сторони-кредитора доказів переходу до неї прав по зобовязанню. І лише у випадку, коли боржник вимагав, а новий кредитор не надав таких даних, боржник має право не виконувати зобовязання, не ризикуючи при цьому прострочити ( ст. 612 ЦК України ).

В ході розгляду справи відповідач не довів, що належним чином виконував зобовязання первісному кредитору, а також, що звертався до кредиторів з вимогою про надання доказів переходу прав у зобовязанні до нового кредитора.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, у позивача виникло право вимоги про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором № 27-489/07-ШД.

Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вказаного Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно із ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У звязку з невиконанням відповідачем ОСОБА_3 зобовязань за кредитним договором у останнього станом на 22.07.2013 року утворилась заборгованість у розмірі 25 839 грн.53 коп.( 8 000 грн. тіло кредиту + 5 599, 75 грн. відсотки та комісійні доходи + 12 239, 78 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків), яку відповідач не заперечує./т.1 а.с.158 зворот/

Заяву про застосування строків позовної давності сторонами подано не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення районного суду в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення боргу з відповідача ОСОБА_3 підлягає скасуванню та в цій частині слід ухвалити нове рішення про стягнення боргу з відповідача ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором.

На підставі ст.ст. 526, 530, 1049, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 60, 88, 307,309,313,314,316,317,319 ЦПК України,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» задовольнити.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 13.05.2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за договором від 13 липня 2007 року № 27-489/07-ШД у розмірі 25 839,53 грн.(двадцять пять тисяч вісімсот тридцять девять грн. 53 коп.) з ОСОБА_3 скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь ТОВ «Колекторське Агентство Фактор»(04112, Україна, місто Київ, вулиця Шамрила, 4-а, Код ) заборгованість за договором від 13 липня 2007 року № 27-489/07-ШД у розмірі 25 839,53 грн.(двадцять пять тисяч вісімсот тридцять девять грн. 53 коп.)

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь ТОВ «Колекторське Агентство Фактор»(04112, Україна, місто Київ, вулиця Шамрила, 4-а, Код ) судовий збір в розмірі 258,39 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Голота Л.О.

Судді: Стадник І.М.

ОСОБА_5

/ПІДПИСИ/

Згідно з оригіналом: