АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц-/790/5941/15 Головуючий: 1 інстанції ОСОБА_1
Справа: № 640/5916/15-ц Доповідач - Івах А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Івах А.П.,

суддів Пономаренко Ю.А., Шевченко Н.Ф.,

при секретарі Каплаух Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 06 липня 2015 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_3 Джафар кизи до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про вжиття заходів забезпечення позову,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_3 Джафар кизи звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що між нею та ОСОБА_2 було укладено договір, за умовами якого остання отримала грошову суму у розмірі 56000 грн. на строк до 01.11.2012 року про, що написала розписку.

30 червня 2012 року та 09 липня 2012 року між тими самими сторонами було укладено договори на отримання грошової суми в розмірі 16000 грн.. та 8000 грн. для ведення спільного бізнесу «Салону Краси» розташованого за адресою: м. Харків, пров. Марїнський, 1.

Протягом 2014 року позивач неодноразово зверталася до ОСОБА_2 з вимогою повернути грошові кошти, проте грошові кошти так і не отримала.

30 березня 2015 року ОСОБА_3 подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на ? частку квартири АДРЕСА_1 і ? квартири АДРЕСА_2 які на праві власності належать відповідачам.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06 липня 2015 року заяву ОСОБА_3 задоволено, накладено арешт на ? частку квартири №195 що розташована у м. Харкові у буд 107 по проспекту Тракторобудівників, накладено арешт на 1/4 частку квартири №208 що розташована у м. Харкові у буд. №229 по вул.. Дружби народів.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій порушує питання про її скасування в частині накладення арешту на ? частку квартири №195 що розташована у м. Харкові у буд. №107 по проспекту Тракторобудівників, та ухвалення в цій частині нової ухвали, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом норм процесуального права, неповне зясування обставин справи, а також на необєктивний та упереджений розгляд справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного:

Частиною 3 ст. 151, п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві.

У мотивувальній та резолютивній частині заяви про забезпечення позову міститься посилання на причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову з обґрунтуванням його необхідності.

Отже, суд першої інстанції у відповідності та в межах своєї компетенції і в порядку, передбаченому вимогами процесуального закону розглянув заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Разом з тим, при вирішені питання про обрання виду забезпечення позову суд першої інстанції не перевірив та не звернув належної уваги на низку обставин, які мають значення для вирішення цього питання.

Так, відповідно до положень ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Згідно розяснень, що містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову та передбачено, що суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, при обранні заходів забезпечення позову суд повинен також врахувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Наявні матеріали справи містять дані про те, що між сторонами виникли правовідносини щодо невиконання відповідачами ОСОБА_2 та А.О. умов договорів позики на загальну суму 80000 грн. (а.с. 4 зворот 5 зворот).

Відповідачі у справі є власниками нерухомого майна:

-на підставі договору дарування частини квартири №3013 від 25 листопада 2013 року ОСОБА_2 належить ? частина трикімнатної квартири АДРЕСА_3, загальною площею 66, 1 кв.м., житловою 44,7 кв.м..

Згідно висновку про вартість майна складеного ТОВ Харківський Технічний центр оцінки «Експертус» у відповідності до п. 60 національного Стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», оціночна (ринкова) вартість обєкту оцінка квартири за вказаною адресою, складає без ПДВ на 16 липня 2015 року 929500 грн. (а.с.114-132).

-1/4 частини квартири АДРЕСА_4 належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 серпня 2012 року (а.с.139), квартира трикімнатна, загальною площею 65,1 кв.м., 43,9 кв.м. житловою площею.

При вирішенні питання щодо забезпечення позову, суд першої інстанції не звернув належної уваги на дійсні обставини справи, допустив неповноту зясування обставин, які мають значення для справи, поспішно дійшов висновку щодо необхідності накладення арешту на наявне у відповідачів нерухоме майно.

Ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку ст. 209 ЦПК України, повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Посилання суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, як на обґрунтованість клопотання, на копії рішення Київського районного суду м. Харкова від 12.06.2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 30.09.2014 року, якими було стягнуто борг у сумі 294452,22 грн. за іншими договорами позики на користь ОСОБА_3 з відповідачів по справі, що дає підстави стверджувати про наявність і інших зобовязань відповідачів перед позивачем, що в свою чергу доводить обґрунтоване припущення заявника про можливість ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вчинити дії щодо продажу належного їм майна, судова колегія находить такими, що не погоджуються з вимогами діючого цивільного процесуального закону.

Обставини, на які посилається суд, відношення до конкретних правовідносин, що виникли між сторонами та є предметом розгляду, не мають.

Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що ухвала суду підлягає зміні, скасуванню в частині задоволення клопотання щодо накладення арешту на ? частину квартири АДРЕСА_5.

При цьому колегія виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, приймає до уваги, що відповідачі мешкають та зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1, вартості ? частини якої буде достатньо для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги підлягають задоволенню, ухвала суду зміні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 06 липня 2015 року змінити, скасувати її в частині накладення арешту на 1/4 частину квартири АДРЕСА_5.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 Джафар кизи про забезпечення позову в цій частині відмовити.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий

Судді -