Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Гулька Б.І., Хопти С.Ф., Черненко В.А., Штелик С.П.

розглянувши в судовому засіданні справу за ОСОБА_1 до Черкаської центральної районної лікарні, треті особи: публічне акціонерне товариство «Черкасиобленерго», Черкаське обласне відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, про зобов'язання вчинити певні дії за касаційними скаргами Черкаського обласного відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та Черкаської центральної районної лікарні на рішення апеляційного суду Черкаської області від 11 червня 2015 року,

встановила:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила зобов'язати Черкаську центральну районну лікарню видати їй листок непрацездатності у зв'язку із вагітністю та пологами тривалістю 180 календарних днів як особі, що має четверту категорію постраждалих внаслідок аварії на ЧАЕС, та визнати недійсним виданий їй лікарняний листок непрацездатності на 126 днів.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона перебуває на обліку по вагітності та пологам та є також постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи і її віднесено до 4 категорії осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та має відповідне посвідчення. Однак, Черкаська центральна районна лікарня 30 липня 2014 року видала їй листок непрацездатності на 126 календарних днів, тобто 63 календарних дні до пологів та 63 календарних дні після пологів, та відмовила у видачі листка непрацездатності на 180 днів як особі, яка віднесена до четвертої категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, посилаючись на те, що вона не проживала на час його видачі на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 4 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 22 жовтня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2015 року вищевказані судові рішення скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заочним рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 6 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 11 червня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Зобов'язано Черкаську центральну районну лікарню видати ОСОБА_1 листок непрацездатності у зв'язку з вагітністю та пологами з 27 тижнів вагітності тривалістю 180 календарних днів (90 днів до пологів та 90 днів після), як особі, що належить до IVкатегорії постраждалих внаслідок аварії на ЧАЕС.

Визнано виданий ОСОБА_1 Черкаською центральною районною лікарнею листок непрацездатності № 529341 серії АГО від 30 липня 2014 року на 126 днів (63 днів до пологів та 63 дні після) недійсним.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційних скаргах Черкаське обласне відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та Черкаська центральна районна лікарня, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять рішення апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, виходив із того, що даний спір підвідомчий суду загальної юрисдикції в порядку, що передбачений ЦПК України, оскільки відповідач - Черкаська центральна районна лікарня не є суб'єктом владних повноважень, не є органом, що виконує функції держави та не здійснює управлінських функцій при видачі лікарняних листків.

Позивач є особою, яка відноситься до 4-ї категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому відмова Черкаської центральної районної лікарні у видачі ОСОБА_1 листка непрацездатності у зв'язку з вагітністю та пологами з 27 тижнів вагітності тривалістю 180 календарних днів є протиправною, суперечить ст. 23 та п. 10 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та п. 6.3. «Інструкції про порядок видачі документів, що засвічують тимчасову непрацездатність громадян».

Проте повністю погодитись з таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Вказаним вимогам рішення апеляційного суду не відповідає.

Згідно ст.14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи» пільга щодо оплати листка непрацездатності тривалістю 180 календарних днів надається особам, які мають статус потерпілого 4 категорії за умов, якщо вони постійно проживають або постійно працюють на території посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали, чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Судом установлено, що ОСОБА_1 визнана постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи і її віднесено до 4 категорії осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та має відповідне посвідчення.

Позивачка 23 серпня 2007 року прийнята юрисконсультом юридичного відділу ВАТ «Черкасиобленерго» за переведенням з Черкаського міського РЕМ, а з 1 серпня 2011 року по даний час працює на посаді бухгалтера.

З 14 вересня 2011 року ОСОБА_1 зареєстрована у АДРЕСА_1, а з 2010 року фактично проживає у с. Леськи Черкаського району, що підтверджується копією паспорта позивача та довідкою, виданою Леськівською сільською радою 14 липня 2014 року.

Встановлено, що м. Черкаси та с. Леськи Черкаського району не віднесено до забрудненої місцевості.

30 липня 2014 року Черкаська центральна районна лікарня видала позивачці листок непрацездатності на 126 календарних днів, тобто 63 календарних дні до пологів та 63 календарних дні після пологів, та відмовила у видачі листка непрацездатності на 180 днів як особі, яка віднесена до четвертої категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки позивачка не проживала на час його видачі на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

Суд апеляційної інстанції, задовольняючи позов, виходив із того, що відпвоідно з п. 10 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» потерпілим дітям, зазначеним у пунктах 1-6 статті 27 цього Закону, та їх батькам надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги: надання жінкам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відпустки по вагітності і родах тривалістю 90 календарних днів до родів і 90 календарних днів після родів, яка обчислюється сумарно і надається жінкам повністю незалежно від кількості днів, фактично використаних до родів, з оплатою у розмірі повного заробітку незалежно від страхового стажу та місця роботи.

Відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Суд касаційної інстанції, постановляючи ухвалу від 18 березня 2015 року, зобов'язав суд, виконавши вимоги процесуального права щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи, перевірити, чи відноситься позивачка, як особа, що має 4 категорію постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, до осіб, які мають право на додаткову відпустку по вагітності та пологам відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Однак, судом апеляційної інстанції при новому розгляді справи порушення, зазначені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2015 року, усунуті не були.

Суд, задовольняючи позов, не дав юридичну оцінку положенням, які містяться у ст. ст. 14, 27, ч. 5 ст. 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та дійшов відповідного висновку без врахування наведеного.

Як роз'яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК).

Таким чином, апеляційний суд, в порушення ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України, ухвалюючи рішення, зазначені вимоги законодавства до уваги не взяв, не надав належної оцінки доказам, наданим сторонами, оскільки вони суперечать один одному та містять розбіжності (посвідчення ОСОБА_1 категорії 4, яке видано раніше, ніж довідка, видана Катеринопільською райдержадміністрацією, яка була підставою для видачі вказаного посвідчення), невірно витлумачив норму матеріального права та дійшов передчасного висновку про те, що позивачка має право на додаткову відпустку по вагітності та пологах відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Висновки суду ґрунтуються на припущеннях, що заборонено в силу ст. 60 ЦПК України.

За таких обставин рішення апеляційного суду не може бути визнано законним та обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 343-345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційні скарги Черкаського обласного відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та Черкаської центральної районної лікарні задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 11 червня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик