Справа № 203/6509/14-ц
16 січня 2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Колесніченко О.В.,
при секретарі Цекместрук Є.О.,
за участю представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_3, третіх осіб - ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення страхового відшкодування, -
Ухвалою суду від 12 грудня 2014 року до участі у справі залучено третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_4
В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позовні вимоги, наполягаючи на їх задоволенні з наведених у позові підстав, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення.
Треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_4, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилися, представників не направили, про причини неявки суд не повідомили, про розгляд справи у їх відсутності не клопотали, що не перешкоджає розглядові справи за відсутності цих осіб відповідно до ст.36 ЦПК України.
Відповідач ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причин не повідомив, свого представника до суду не направив.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши позовні вимоги в заявлених межах, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 24 травня 2014 року ОСОБА_3, керуючі автомобілем «ВАЗ-217230», державний номер НОМЕР_1, в районі буд. 20 по вул. Комунарівській в м. Дніпропетровську, виїхав на полосу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем «Фольксваген», державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, в результаті чого відбулася ДТП та пошкоджено транспортні засоби.
За вказаним фактом постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2014 року, яка набрала законної сили 07 липня 2014 року, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.8).
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справах, що набрало чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
За таких обставин, факти встановлені при розгляді адміністративної справи є преюдиціальними при розгляді цивільної справи.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Ст.ст. 1187, 1188 ЦК України та роз'ясненнями наданими в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року (з послідуючими змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одному з володільців підвищеної небезпеки з вини іншого - відшкодовується винним.
За розгляду справи встановлено, що автомобілем марки «Volkswagen Polo», днз НОМЕР_2, який належить ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3, на час ДТП керував водій ОСОБА_4 на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 26 травня 2014 року, якою ОСОБА_5 уповноважила одночасно ОСОБА_4 і ОСОБА_2 на володіння, користування, розпорядження вказаним автомобілем, в тому числі, одержання належних їй за цивільно-правовими договорами грошових сум, укладення та підписання договорів страхування, у випадку спричинення транспортному засобу, власником якого є ОСОБА_5 шкоди, укладення від її імені угод про відшкодування заподіяної шкоди, одержання належного їй відшкодування за заподіяну шкоду, а також відшкодування шкоди у розмірах згідно із калькуляціями, актами, експертними висновками тощо (а.с.31).
Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», норми якого спрямовані на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
На території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Українська транспортна страхова компанія» на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС/9742463 від 17 лютого 2014 року строком дії до 16 лютого 2015 року, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.72).
Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Страховим випадком за ст. 6 вказаного Закону є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092.
Відтак, зважаючи, що зазначений висновок проведений у відповідності до чинного законодавства для вирішення питання щодо розміру фактично заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, суд приймає його як належний і допустимий доказ за ст. ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження вартості пошкодженого автомобіля.
Умови та порядок провадження діяльності аварійних комісарів, які з'ясовують причини настання страхового випадку та визначають розмір збитків відповідно до Закону України «Про страхування», визначені Типовим положенням про організацію діяльності аварійних комісарів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №8 від 05 січня 1998 року, відповідно до ст. ст. 2, 5 якого аварійний комісар - особа, яка з'ясовує причини настання страхового випадку та визначає розмір збитків і відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Нацкомфінпослуг та діяльність аварійного комісара щодо з'ясування обставин і причин настання страхового випадку та визначення розміру збитків провадиться на підставі договору із страховиком.
Відповідно до ст.ст. 16, 17 зазначеного Типового положення на підставі проведеного дослідження і зібраних документів аварійний комісар складає аварійний сертифікат. Аварійний сертифікат - це документ, в якому зазначаються обставини і причини настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди.
За вимогами п.п. 18, 19, 20 Типового положення аварійний комісар, який складає аварійний сертифікат, несе персональну відповідальність за достовірність відомостей, зазначених у ньому і такий сертифікат підписується аварійним комісаром, що з'ясував обставини і причини настання страхового випадку, і завіряється штампом.
Аварійний сертифікат складається у двох примірниках, один з яких видається страховику (страхувальнику), а другий зберігається в аварійного комісара.
Доводи представника позивача про те, що аварійний сертифікат позивачу не направлявся, до відома останнього не доводився і для проведення дослідження транспортний засіб не надавався, а пошкоджений автомобіль проданий за довідкою-рахунком ПП МПП «Вибір» від 16 вересня 2014 року серії ВІА №689802 (а.с.27) за 3460,00 грн., висновків суду про належність, допустимість і достатність аварійного сертифікату про оцінку вартості аварійно пошкодженого колісного транспортного засобу від 31 липня 2014 року, як доказу на підтвердження вартості транспортного засобу після ДТП не спростовують, оскільки останній складений за заявою страховика уповноваженою особою - аварійним комісаром, який має відповідне кваліфікаційне свідоцтво від 05 грудня 2013 року строком дії до 05 грудня 2015 року (а.с.71), підписаний цією особою, скріплений печаткою та відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Типового положенням про організацію діяльності аварійних комісарів, Методиці товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, тоді як довідка-рахунок свідчить про відчуження пошкодженого автомобіля за 3460,00 грн. позивачем, як особою, що має право розпорядження транспортним засобом від імені власника за довіреністю від 26 травня 2014 року, на власний розсуд, в тому числі і визначаючи ціну продажу як вищу, так і нижчу від дійсної ринкової, і, відповідно, не є об'єктивним підтвердженням вартості автомобіля після ДТП.
Відповідно до п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Пунктом 30.2 ст. 30 вказаного Закону передбачено, що якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до ч.2 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розмір якої у п. 5 полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності визначений в сумі 1000,00 грн.
Одночасно статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Звідси, відшкодуванню ОСОБА_3 підлягає шкода, яка не покривається страховим відшкодуванням, в тому числі, франшиза в розмірі 1000,00 грн. та витрати на проведення експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку від 14 червня 2014 року в сумі 600,00 грн., які сплачені позивачем за квитанцією від 14 червня 2014 року №014020 ПП ОСОБА_9 (а.с.29). Разом з тим, за ст. ст. 3, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи лише і виключно в межах заявлених позовних вимог, тому задоволенню підлягають вимоги, пред'явлені до відповідача ОСОБА_3 в розмірі 600,00 грн. витрат на оплату проведення експертного дослідження.
З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають покладенню на відповідачів пропорційно задоволеним вимогам та з відповідача ПрАТ «СК «УТСК» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 89,78 грн., з відповідача ОСОБА_3 - в сумі 7,39 грн., пропорційно задоволеним вимогам.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 214, 215, 224-226, 222, 88 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.
Стягнути на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4) з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська транспортна страхова компанія» (код ЕДРПОУ 22945712) у відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою 7292,37 грн. (сім тисяч двісті дев'яносто дві гривні коп.) та судові витрати в сумі 89,78 грн. (вісімдесят дев?ять гривень 78 коп.).
Стягнути на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4) з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5) суму витрат на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 600,00 грн. (шістсот гривень 00 коп.) та судовий збір в сумі 7,39 грн. (сім гривень 39 коп.).
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Відповідач має право подати до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська письмову заяву про перегляд цього заочного рішення протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська апеляційної скарги протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем його проголошення, а так само відповідачем з наступного за днем постановлення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Суддя О.В. Колесніченко