АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 22-ц/796/8220/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Коробенко С.В.
справа №760/990/15-ц Доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого судді Поліщук Н.В.
суддів Білич І.М., Болотова Є.В.
при секретарі Задорожному А.Г.
за участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Солом`янському районі м.Києва на рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 02 березня 2015 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Солом`янському районі м.Києва до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2015 року УПФ України в Солом`янському районі м.Києва звернулося до суду з позовом про зобов`язання ОСОБА_1 повернути УПФ України в Солом`янському районі м.Києва безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 140678,46 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 16 квітня 2008 року перебуває на обліку в УПФ України в Солом`янському районі м.Києва та отримує пенсію за віком. При зверненні за призначенням пенсії відповідачем надано, зокрема, посвідчення особи, яка має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій та оригінал довідки Солом`янського районного у м.Києві військового комісаріату, у зв`язку із чим йому призначено пенсію за віком на пільгових умовах згідно із ст.16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (з 55 років).

Проте, в процесі перевірки окремих пенсійних справ щодо неправомірності виникнення права на пенсію, встановлено, що передбачені ст.16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пільги не могли бути застосовані до відповідача, оскільки останній не віднесений до визначеного у статті переліку осіб, на яких вони поширюється.

Так, з відповіді Київського міського військового комісаріату стало пенсійному фонду стало відомо, що відповідач працював за вільним наймом у складі військової частини пп.39696 в період з 16 січня 1987 року по 24 грудня 1988 року, що на переконання позивача не давало права на призначення пенсії на пільгових умовах.

03 березня 2012 року позивачем прийнято розпорядження про припинення виплати позивачу пенсії.

За період з 26 березня 2008 року по 31 березня 2012 року відповідачу нарахована пенсія в розмірі 140678,46 грн., які позивач просить стягнути як безпідставно набуті позивачем.

Рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 02 березня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, УПФ України в Солом`янському районі м.Києва подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції необґрунтовано не взяв до уваги доводи позовної заяви.

В судовому засіданні відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Інші учасники в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів ухвалила слухати справу за відсутності осіб, що не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає.

Відповідно до ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Для покладення на набувача цивільного обов`язку на підставі ст.1215 ЦК України з повернення безпідставно набутого майна (відсутність правової підстави) є сукупність таких ознак як добровільність проведеної виплати, якщо при цьому відбулась рахункова помилка і набувач цю обставину недобросовісно замовчав.

Судом першої інстанції установлено, що 16 квітня 2008 року позивач звернувся до УПФ України в Солом`янському районі м.Києва для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, як учасника бойових дій, з 55 років згідно із ст.16 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При зверненні за призначенням пенсії відповідачем надано, зокрема, посвідчення особи, яка має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій та оригінал довідки Солом`янського районного у м.Києві військового комісаріату №340 від 04 квітня 2008 року, відповідно до якої зазначено, що старший лейтенант у відставці ОСОБА_1 проходив військову службу в складі діючої армії в період бойових дій (у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, перебування в партизанських загонах та об`єднаннях) з 24 січня 1987 року по 27 листопада 1988 року у республіці Афганістан.

За період з 26 березня 2008 року по 31 березня 2012 року відповідачу нарахована та виплачена пенсія в розмірі 140678,46 грн.

Згідно із листом Солом`янського районного у м.Києві військового комісаріату №984 від 27 вересня 2011 рок зазначено, що ОСОБА_1 проходив службу по вільному найму у військовій частині, польова пошта НОМЕР_1 на території Афганістану, де в цей період велись бойові дії з 16 січня 1987 року по 24 грудня 1988 року.

Судом також установлено, що спір з аналогічних підстав та про той самий предмет був вирішений Окружним адміністративним судом м.Києва, яким 03 квітня 2013 року прийнято постанову про відмову у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено винуватості позивача у наданні органу пенсійного фонду недостовірних відомостей щодо наявності права на пенсію на пільгових умовах.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони відповідають вимогам закону та доводами апеляційної скарги не спростовуються.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Частиною 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», встановлено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року №6-4.

Згідно п. 3 цього Порядку, повернення коштів проводиться відповідно до ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім`ї тощо.

В постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі №6-151цс13 викладено правову позицію та роз`яснено, що згідно зі ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абз.2 ч.1 ст.1215 зазначеного Кодексу, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

В постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 викладено правову позицію та роз`яснено, що за змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.
При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Відтак, оскільки відсутні докази зловживань з боку пенсіонера, які відповідно до ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» могли б бути визнані підставою для стягнення в судовому порядку надміру виплачених сум пенсії, колегія суддів уважає правильним висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки зловживань з боку відповідача або подання ним недостовірних даних, органом пенсійного фонду не доведено, та обґрунтованих доводів на спростовування таких висновків суду апеляційна скарга не містить, а ґрунтується на припущеннях.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування рішення суду першої інстанції, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

З огляду на наведене, колегія дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги а залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 305, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Солом`янському районі м.Києва відхилити.

Рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 02 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов