№ 336/3737/15-ц
пр. № 2 /336/2039/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

15 липня 2015 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя, у складі:

головуючого судді Дацюк О.І.

при секретарі Скибі О.Б.

за участі представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «ГРАВЕ Україна Страхування» про визнання неправомірними дій, зобов'язання виплатити страхову суму, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся з позовом до ПрАТ «ГРАВЕ Україна Страхування», вказавши, що 23.09.2004 року між ЗАТ «ОСОБА_4 Україна», правонаступником якого є відповідач, та ОСОБА_3 укладений договір страхування, за яким страховими випадками є смерть застрахованої особи та дожиття до певної дати. Після настання страхового випадку, а саме дожиття ОСОБА_3 позивач звернувся до ПрАТ «ГРАВЕ Україна Страхування» з заявою про виплату страхової суми, яку отримав в розмірі 406380,94 гривень за вирахуванням сум податку на прибуток. Не погоджуючись з тим, що страхова сума виплачена йому у гривні, а не в доларах США, позивач просить визнати неправомірними дії ПрАТ «ГРАВЕ Україна Страхування» щодо належного виконання умов договору страхування життя від 23.09.2004 року, зобовязати відповідача виплатити позивачеві суму, визначену в полісі № 11018232 від 23.09.2004 року разом з додатковими ресурсами в сумі 34252 долари США. Також позивач посилався, що діями відповідача щодо виплати страхової суми у гривні України замість доларів США його позбавлено було можливості покласти страхову суму на депозитний валютний рахунок та отримати відсотки, у звязку з чим просить стягнути з відповідача збитки в сумі 3251,88 доларів США в якості збитків, а також стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 60000 гривень та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягав на заявлених підставах, додатково пояснивши, що ОСОБА_3 добросовісно виконував умови договору, сплачуючи щороку страхові внески в розмірі 3000 доларів США в еквіваленті національній валюті, з виплатою страхової суми в гривні не погоджувався. Внаслідок таких дій страхової компанії позивачеві спричинено майнову шкоду, яка полягає у сумі процентів, які б він міг отримати, розмістивши страхову суму у доларах США на депозиті, а також моральну шкоду, яка викликана належним тривалим виконанням своїх зобовязань позивачем та неналежним виконанням зобовязань відповідачем.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала повністю, вказуючи, що у серпні 2014 року, розраховуючи на настання страхового випадку дожиття ОСОБА_3 до 01.10.2014 року страхова компанія направила ОСОБА_3 повідомлення про необхідність для отримання страхової суми надання певних документів, в якому міститься також вказівка на те, що страхова виплата буде здійснена у гривнях України за курсом НБУ на день здійснення сплати, а також страховий акт, який був підписаний ОСОБА_3 та направлений страховій компанії разом з заявою про здійснення страхової виплати. 06.10.2014 року страхова сума була перерахована на рахунок ОСОБА_3 у гривнях відповідно до курсу НБУ. Посилаючись, що зобов'язання за договором страхування ПрАТ «ГРАВЕ Україна Страхування» виконала належним чином та у повному обсягу, а вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди безпідставні, просили у позові відмовити.

В ході дослідження матеріалів справи судом встановлено таке.

23.09.2004 року між ОСОБА_3 та ЗАТ «САТ «ГРАВЕ Україна» укладений договір страхування життя на випадки смерті в дожиття з участю у додаткових резервах (а.с. 8-14), відповідно до якого застрахованою особою є ОСОБА_3, а страховим випадком є, зокрема, дожиття до 01.10.2014 року. Вигодонабувачем у разі дожиття визначено ОСОБА_5, страхова сума у разі дожиття становить 31348 доларів США.

Відповідно до особливої умови UK/2 (а.с. 9) страхові суми та премії, узгоджені в заяві на страхування та страховому полісі, вказуються в доларах США. Однак, премії, що сплачуються Страхувальником, та страхові виплати, що здійснюються Страховиком, мають здійснюватись у гривнях або іншій валюті, яка дозволена для здійснення платежу в Україні.

Сума виплати, що здійснюється Страховиком у гривнях, розраховується як еквівалент суми, визначеної в доларах США, за офіційним обмінним курсом ОСОБА_6 України на день сплати.

Як вбачається з заяви страхувальника про здійснення страхової виплати та страхового акту від 12.08.2014 року, які підписані ОСОБА_3 01.10.2014 року та надійшли до ПрАТ «ГРАВЕ Україна» 01.10.2014 року, ОСОБА_3 погодився з тим, що як тільки страхова виплата буде переведена на його банківський рахунок страховик повністю виконає свої зобов'язання по відношенню до нього. В страховому акті мається вказівка на те, що зазначена в американських доларах страхова виплата буде перерахована у гривнях за курсом НБУ на день здійснення сплати на банківський рахунок Страхувальника (на день складення страхового акту сума становила 450060,72 гривень).

Строк здійснення страхової виплати визначений ст. 5 Загальних правил страхування життя (а.с. 11-14) протягом двох тижнів після того, як всі розслідування, необхідні для визначення обставин настання страхового випадку і розміру проведення виплати, будуть завершені.

Згідно з платіжним дорученням № 3232 від 06.10.2014 року сума у 406380,94 гривень була перерахована на банківську карту ОСОБА_3 07.10.2014 року (а.с. 60). Факт отримання коштів представником позивача визнаний.

Відповідно до вимог пункту 164.2, 164.2.15 Податкового Кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються сума страхових виплат, страхових відшкодувань, викупних сум або пенсійних виплат, що сплачуються платнику податку за договорами довгострокового страхування життя (у тому числі за договорами страхування довічних пенсій) та недержавного пенсійного забезпечення, за договорами пенсійного вкладу, договорами довірчого управління, укладеними з учасниками фондів банківського управління, у випадках та розмірах, визначених підпунктом 170.8.2 пункту 170.8 статті 170 цього Кодексу.

Як вказує ст. 14.1.180 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Статті 168.1.1, 168.1.2 ПК України зобовязують податкового агента, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Тож, відповідно до вищевказаних норм закону при здійсненні ОСОБА_3 страхової виплати було утримано суму податку.

Правильність нарахування податку на доходи фізичних осіб не є предметом судового спору, хоча в своїй заяві на адресу ПрАТ «ГРАВЕ Україна Страхування» від 10.12.2014 року (а.с. 17) ОСОБА_3 вказував на свою незгоду з сумою утриманого податку.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Як вказує ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про страхування» № 85 від 07.03.1996 року страхувальники згідно з укладеними договорами страхування мають право вносити платежі лише у грошовій одиниці України, а страхувальник-нерезидент - у іноземній вільно конвертованій валюті або у грошовій одиниці України у випадках, передбачених чинним законодавством України, з урахуванням положень частини четвертої цієї статті при укладанні договорів страхування життя.

Якщо дія договору страхування поширюється на іноземну територію відповідно до укладених угод з іноземними партнерами, то порядок валютних розрахунків регулюється відповідно до вимог законодавства України про валютне регулювання.

Страхова виплата здійснюється тією валютою, яка передбачена договором страхування, якщо інше не передбачено законодавством України.

Грошові зобов'язання сторін по договорах страхування життя, за їх згодою, можуть бути визначені як у національній валюті України, так і у вільно конвертованій валюті або розрахункових величинах, що визначають фактичний розмір зобов'язань страховика на дату виникнення або виконання цих зобов'язань.

Таким чином, здійснення страхової виплати саме у гривні України відповідно до еквіваленту суми, визначеної в доларах США, за офіційним обмінним курсом ОСОБА_6 України на день сплати, передбачено умовами договору страхування та не суперечить нормам чинного законодавства, а саме ст. 19 Закону України № 85.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_3 був заздалегідь повідомлений про те, що страхова виплата буде здійснена саме у гривні України та, підписавши страховий акт, погодився з такими умовами.

Стаття 3 ЦПК України вказує, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як вказує ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статті 10, 60 ЦПК України вказують, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи пояснення представників сторін у сукупності з вивченими доказами суд дійшов висновку, що позивачем не доведено порушення його прав з боку відповідача. Суд також враховує, що позивач отримав страхову виплату, однак, при цьому просить захистити його право шляхом зобов'язання страхової компанії здійснити страхову виплату повторно у іншій валюті. Яким чином слід поступити з вже отриманою сумою страхового відшкодування позивач не зазначає.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині визнання дій відповідача при виконанні договору неправомірними та зобов'язання виплатити страхову суму в доларах США.

Щодо інших вимог позивача про стягнення матеріальної та моральної шкоди су виходить з наступного.

Стаття 1166 ЦК України вказує, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підстави для відшкодування моральної шкоди визначені ст. 1167 ЦК України яка вказує, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Оскільки позивачем не доведено вчинення з боку відповідача щодо нього будь-яких неправомірних дій, прийняття неправомірних рішень або допущення неправомірної бездіяльності, а також позивач не обґрунтував та не надав будь-яких доказів на підтвердження спричинення йому моральної шкоди внаслідок погіршення стану його здоровя, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача як майнової, так і моральної шкоди.

Також суд враховує, що посилання позивача на те, що він начебто мав намір отримані в якості страхової виплати валютні кошти покласти на валютний депозитний рахунок та отримати дохід у вигляді процентів, суперечать визначеному в його письмовій заяві від 10.12.2014 року наміру розпорядитись цими коштами в іншій спосіб, а саме шляхом здійснення благодійного внеску на потреби АТО, що вочевидь не призвело б до отримання матеріального прибутку.

Підсумовуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено порушення його прав з боку відповідача в частині неналежного виконання умов договору, не доведено наявність підстав стягнення матеріальної та моральної шкоди, а обраний позивачем спосіб захисту своїх прав шляхом зобов'язання відповідача здійснити повторну виплату страхової суми суперечить чинному законодавству, тож позов не підлягає задоволенню на зазначених в позовній заяві підставах.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 57-60, 208, 209, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «ГРАВЕ Україна Страхування» про визнання неправомірними дій, зобов'язання виплатити страхову суму, стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя О.І. Дацюк