АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№22-ц/796/4691/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Тітов М.Ю.
Доповідач: Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Крижанівської Г.В.,

- Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря - Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 лютого 2015 року в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу.

У мотивування вимог посилався на те, що 27 грудня 2011 року між ним та ПП «ВІП-РЕНТ» укладено Генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-2700-AVIS, предметом якого є страхування транспортного засобу «Mazda СХ-7», реєстраційний номер НОМЕР_1.

10 березня 2013 року в м. Києві на вул. Котовського сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу «Mazda СХ-7», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та транспортного засобу «ВАЗ-21043», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2

Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 01 квітня 2013 року, дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення відповідачем п. 16.1 ПДР України.

На виконання вимог заяви страхувальника, 21 травня 2013 року на підставі рахунка-фактури № СФ-0000482 від 15 травня 2013 року та Акта №БН-0002171 від 15 травня 2013 року з надання послуг по ремонту автомобіля, виданих ТОВ «Бровари моторс», ним складено страховий акт №ЛККА-25232 та розрахунок суми страхового відшкодування до нього, а також здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 108203 грн. 35 коп., що підтверджується платіжним дорученням №8036 від 21 травня 2013 року.

Цивільна-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ 21043» застрахована в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», поліс № АВ/4930240, ліміт відповідальності 49 000 грн.

24 липня 2014 року Київським апеляційним господарським судом винесено постанову, яка залишила в силі рішення Господарського суду м. Києва по справі ПрАТ Страхова компанія «Українська страхова група» до ПрАТ «Українська охоронно страхова компанія», яким встановлені всі викладені у позовній заяві факти та обставини та стягнуто з ПрАТ «Українська охоронно страхова компанія» суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 49000 грн.

Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, становить: 108 203,35 - 49 000 = 59 203,35 грн.

Враховуючи наведене, просив суд стягнути з відповідача на свою користь 59203,35 грн. в рахунок відшкодування шкоди в порядку регресу та судовий збір.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03 лютого 2015 року позов ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» 59203,35 грн. та 592,03 грн. судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що потерпілому відшкодовуються реальні збитки, а саме матеріальний збиток (вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту зносу), а не вартість відновлювального ремонту.

Акт з надання послуг по ремонту автомобіля № БН-0002171 від 15.05.2013 р. не може бути належним доказом того, що ремонт проводився виключно щодо тих пошкоджень, яких відповідач наніс автомобілю.

Зауважує, що позивач не запропонував бути присутнім при огляді пошкодженого транспортного засобу, а відтак він був позбавлений права вказати свої заперечення щодо пошкоджень автомобіля та позбавлений можливості переконатися, що всі ті пошкодження дійсно були нанесені ним в ДТП 10.03.2013 року.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача, зокрема витрати на нові запчастини пошкодженого автомобіля, тобто, замінені запчастини, які не можуть використовуватися за призначенням, але мають певну цінність, підлягають їх передачі особі, відповідальній за шкоду, в разі якщо підтвердиться причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача та пошкодженням таких запчастин в ДТП 10.03.2013 року та взагалі необхідність такої заміни запчастин.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 27 грудня 2011 року між ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ПІІ «ВІП-РЕНТ» укладено Генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-2700-AVIS, предметом якого є страхування транспортного засобу «Mazda СХ-7», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.5-16).

10 березня 2013 року в м. Києві на вул. Котовського сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу «Mazda СХ-7», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та транспортного засобу «ВАЗ-21043», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 квітня 2013 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (а.с.21).

17 травня 2013 року ПІІ «ВІП-РЕНТ» звернулося до позивача з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.77).

З рахунку-фактури №СФ-0000482 ТОВ «Бровари Моторс» від 15.05.2013 року вбачається, що вартість ремонту автомобіля «Мазда» складає 109803,36 грн. (а.с.27-28).

Згідно з актом №БН-0002171 з надання послуг по ремонту автомобіля від 15.05.2013 року надані послуги по ремонту застрахованого автомобіля на суму 109803,35 грн. (а.с.29-30)

21.05.2013 року позивачем складено розрахунок страхового відшкодування, за яким сума страхового відшкодування склала 108203,35 грн. за вирахуванням безмовної франшизи - 1600 грн., з яких вартість деталей, що замінюються склала 87145,73 грн. та вартість ремонтних робіт - 22657,62 грн., страховий акт №ДККА-25232 та розпорядження на виплату страхового відшкодування (а.с.31,32).

21.05.2013 ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група»на рахунок ТОВ «Бровари Моторс» перераховано 108203,35 грн. страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням №8036 від 21 травня 2013 року (а.с.33).

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ВАЗ-21043» реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент ДТП була застрахована ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» згідно поліса №АВ/4930240 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умовами якого передбачено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб в розмірі 50000 грн. та франшизу в розмірі 1000 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду м. Києва від 24.07.2014 року залишено без змін рішення Господарського суду м. Києва від 17.03.2014 року, яким стягнуто з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» 49000 грн. (а.с.22-26).

Звертаючись в суд з даним позовом ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» посилалося на те, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою становить 59 203,35 грн. (108 203,35 - 49 000), які підлягають стягненню з відповідача.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції підставно виходив з їх доведеності та обґрунтованості з огляду на таке.

Різниця між сумою фактичного розміру шкоди та сумою, яка була відшкодована страховиком складає 59 203,35 грн.

У відповідності до ст. 1194 Цивільного Кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У силу ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов.

На підставі п.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 зазначено, що за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах.

З огляду на те, що виплачена позивачем сума в розмірі 108 203,35 грн. є розміром реально спричиненого матеріального збитку, майновими витратами, понесеними на виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди, тому посилання представника відповідача на невірність обрахування суми страхового відшкодування не відповідають дійсності.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що суд вважає, що до позивача перейшло право вимоги до відповідача, враховуючи, що страхове відшкодування за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності склало 49000 грн., тоді як загальний розмір шкоди становить 108203,35 грн., а тому з відповідача підлягає стягненню 59203,35 грн.

Не є підставою для скасування рішення суду посилання представника відповідача на те, що позивач не запропонував бути присутнім при огляді пошкодженого транспортного засобу, оскільки огляд транспортного засобу позивачем не проводився, й розрахунок відшкодування здійснювався на підставі рахунку-фактури №СФ-0000482 ТОВ «Бровари Моторс» від 15.05.2013 року та акта №БН-0002171 з надання послуг по ремонту автомобіля від 15.05.2013 року. Крім того, зазначені документи були предметом розгляду та оцінки в Київському апеляційному господарському суді м. Києва та Господарському суді м. Києва, й вони враховувались при визначенні розміру відшкодування, яке підлягало стягненню з страхової компанії відповідача.

Вважаючи розмір виплат завищеними, відповідач не надав жодних розрахунків та беззаперечних доказів, які б свідчили про те, що при ремонті автомобіля були відремонтовані пошкодження, які не стосуються пошкоджень, отриманих в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність посилання представника відповідача на передачу відповідачу майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, оскільки ним не надано суду доказів наявності майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність. Крім того, пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду можливе лише при розгляді справи про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, тоді як в даному випадку заявлено позов про відшкодування шкоди в порядку регресу.

З наведеного вбачається, що суд дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог, оскільки до позивача перейшло право вимоги до відповідача на суму 59203,35 грн. й відповідачем дані збитки не відшкодовані.

Суд повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: