Апеляційний суд Житомирської області
Справа №289/537/15-ц Головуючий у 1-й інст. Свінцицький Л. В.
Категорія 50 Доповідач Худяков А. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Худякова А.М.,

суддів: Косигіної Л.М.,

ОСОБА_1,

при секретарі судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 05 травня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 1996 року по 1999 рік, від якого мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Посилаючись на те, що повнолітня дочка навчається у Гродненському державному університеті ім.Янки Купали, проте відповідач, будучи платоспроможним, ніякої матеріальної допомоги не надає, позивач просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на період її навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісяця, починаючи стягнення від дня подачі позову до закінчення навчання 31 січня 2019 року.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 05 травня 2015 року позов задоволено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність постановленого судом рішення, винесеного з порушенням норм матеріального і процесуального права, неповного зясування обставин справи, просить його скасувати. Зокрема, вказує на те, що суд не дав оцінку його запереченням щодо неможливості сплати аліментів у звязку із тим, що він є учасником бойових дій, приймав учать в АТО, був поранений і йому необхідні кошти на лікування, проведення операції та реабілітацію.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213,214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення; якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, яка продовжує навчання.

З даним висновком не погоджується колегія суддів, оскільки він зроблений всупереч ст.213,214 ЦПК України без дотримання судом вимог щодо повного зясування обставин справи, обґрунтовування рішення належними доказами.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 1996 року по 1999 рік перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка знаходиться на утриманні матері.

Дочка ОСОБА_5 навчається у Гродненському державному університеті ім.Янки Купали (а.с.11-12).

Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Тобто обовязок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання після досягнення повноліття, виникає за обовязковою умовою - наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував стан здоровя та матеріальне становище відповідача та прийшов до передчасного висновку про підставність позову не зясувавши, який саме дохід (заробіток) має ОСОБА_2

З наданих ОСОБА_2 документів вбачається, що він є військовослужбовцем, за перше півріччя 2015 року отримав грошове утримання в розмірі 27339,19 грн., приймав участь в АТО і після поранення потребує хірургічного втручання та довготривалого лікування, а тому суд першої інстанції з особи, яка не має можливості надавати допомогу позивачу, помилково стягнув аліменти на період навчання повнолітньої дочки.

На підставі наведеного, рішення суду відповідно до ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню та ухваленню нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,314-316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 05 травня 2015 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину яка продовжує навчання - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього ж дня на протязі двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді