Вінницький районний суд Вінницької області
Справа № 0203/1515/2012
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2015 року м. Вінниця

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Вінницямлин", Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", з участю третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_2, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Вінниця-Млин" до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди, суд -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Вінницямлин" (надалі - ПрАТ "Вінниця-млин"), з участю третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_2, посилаючись на те, що 17.07.2011 року приблизно о 10.30 год. ОСОБА_2, керуючи належним ПрАТ "Вінницямлин" автомобілем ГАЗ 3302, д/н НОМЕР_4, на південному обході м. Вінниці під час зміни напрямку руху ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем "Форд", д/н НОМЕР_6, яким керував позивач, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, а також було пошкоджено його автомобіль. Матеріальна шкода ОСОБА_1 була завдана в розмірі: 1 655, 05 грн. на лікування; 182 304 грн. в зв'язку з пошкодженням автомобіля, згідно відповідного висновку експертного дослідження, вартість висновку становить 506, 52 грн.; послуги евакуатора, а також за завантаження і розвантаження автомобіля загалом було сплочено 800 грн. Завдану протиправними діями ОСОБА_2 моральну шкоду ОСОБА_1 оцінює в 15 000 грн. Тому позивач звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути дані суми матеріальної та моральної шкоди з відповідача ПрАТ "Вінницямлин" з огляду на те, що ОСОБА_2 керував автомобілем, який належить даному підприємству, та працював на даному підприємстві в період вчинення ДТП.

В процесі розгляду справи позивач ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги з урахуванням залучення до участі в справі за його позовом в якості співвідповідача ВАТ НАСК "Оранта", оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, та просив стягнути 49 460 грн. матеріальної шкоди, витраченої на ремонт автомобіля (з урахуванням франшизи) та 5 000 грн. моральної шкоди зі страхової компанії ВАТ НАСК "Оранта", а 134 120,52 грн. матеріальної шкоди, 10 000 грн. моральної шкоди та 4 500,00 грн. за юридичну допомогу - з ПрАТ "Вінниця-млин" (том 3 а.с. 52-55).

В ході судового розгляду відповідач ПрАТ "Вінниця-млин" звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 з урахуванням доповнень до зустрічної позовної заяви (том 3 а.с. 37-41), посилаючись на те, що у вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді вини їх працівника ОСОБА_2 немає, а наявна вина позивача по справі ОСОБА_1, неправомірними діями якого їм було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 34 943 грн., з яких 18 493, 50 грн. в зв`язку з пошкодженням автомобіля; 2 950 грн. на оплату робіт по ремонту автомобіля; 13 500 грн. - витрати підприємства на винаймання іншого автомобіля, замість пошкодженого внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди (том 1 а.с. 108 - 109).

В ході судового розгляду справи відповідно до поданих представником ВАТ НАСК "Оранта" (а.с.118-122 Т.3), назва відповідача змінена на Публічне акціонерне товариство «НАСК «Оранта» (скорочено ПАТ «НАСК» «Оранта»).

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 23 січня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 27 вересня 2013 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Вінниця-Млин» на користь ОСОБА_1 134 120,52 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Стягнуто з ВАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 51 145,05 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5000,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. У задоволенні зустрічного позову ПрАТ «Вінниця-Млин» відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 березня 2014 року, рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 23 січня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 27 вересня 2013 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки судові рішення не відповідають вимогам, що встановлені до змісту мотивувальної частини судових рішень, що закріплені у п. 3 ст. 215 ЦПК України та п. 3 ст. 315 ЦПК України.

При новому розгляді даної справи в судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 уточнений позов підтримали та просили його задовольнити з підстав, вказаних в ньому, оскільки вина ОСОБА_2 у виникненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджена висновком спеціаліста НДЕКЦ УМВС України у Вінницькій області від 20.10.2011 року № 259а та обставини ДТП повністю відповідають вихідним даним, вказаним в даному висновку, наголосивши, що ОСОБА_2 почав здійснювати маневр повороту, коли позивач вже почав маневр обгону автомобіля, яким керував ОСОБА_2, тому позивач не мав жодної можливості уникнути зіткнення, оскільки до початку маневру ОСОБА_2 не включав покажчика повороту, думає що він почав раптово повертати, оскільки побачив на узбіччі свою матір ОСОБА_5, яка сиділа на лавочці біля дороги, інших свідків він не бачив, якийсь мужчина з'явився вже пізніше. Зустрічний уточнений позов не визнали та заперечували проти його задоволення.

Представники відповідача за первісним позовом та представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_6 в судовому засіданні первісний уточнений позов не визнала та заперечувала проти його задоволення, а зустрічні уточнені позовні вимоги ПрАТ "Вінниця-Млин" підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених в уточнюючій зустрічній позовній заяві, зокрема вважаючи винним в ДТП саме позивача ОСОБА_1

Представник за первісним позовом співвідповідача ПАТ «НАСК «Оранта»» (раніше ВАТ НАСК "Оранта"), з якою відповідач ПрАТ "Вінниця-Млин" уклав договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, уточнений позов ОСОБА_1 не визнала з підстав недоведеності вини у дорожньо-транспортній пригоді ОСОБА_2, надавши суду письмові заперечення проти позову.

Третя особа за первісним позовом ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 проти задоволення уточненого позову ОСОБА_1 заперечували, пояснивши, що вини ОСОБА_2 у дорожньо-транспортній пригоді немає, просили задовольнити зустрічний позов, оскільки ОСОБА_2 керуючи атомобілем ГАЗ завчасно включив покажчик повороту, а ОСОБА_1 мабуть цього не побачив, бо їхав дуже швидко, при цьому ОСОБА_2 пояснив, що спершу десь за 100 м до повороту подивився, чи немає транспортних засобів ззаду нього, де рухався позивач та бачив його автомобіль десь за 500 м від нього, а потім дивився чи немає зустрічних транспортних засобів, після чого почав повертати, та відчув удар вже на зустрічній смузі руху, коли її пересікав під кутом, а після зіткнення позивач визнавав свою вину та обіцяв відшкодувавти завдану шкоду.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5, матір третьої особи ОСОБА_2, пояснила, що того дня була на дачі, звідки її мав забрати син, але пішла на зупинку, про що сину не сказала, сиділа на лавочці із ще одним чоловіком та бачила що її син включив покажчик повороту за 200 - 300 м. та почав повертати, ніяких перешкод на дорозі не було, а автомобіль Форд без будь-яких покажчиків повороту почав здійснювати маневр обгону, тому відбулося зіткнення, після якого водій цього автомобіля визнавав вину.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що був очевидцем ДТП, так як чекав на зупинці товариша, бачив як під'їжджав ОСОБА_2 на автомобілі ГАЗ, включив лівий порот і почав повертати, а водій автомобіля Форд почав обгін та в'їхав в автомобіль ГАЗ, коли той вже був на зустрічній смузі, при цьому думає що в ДТП винен саме водій автомобіля Форд, оскільки він їхав дуже швидко та міг не побачити, що автомобіль ГАЗ повертає, водночас свідок пояснив, що до зіткнення автомобіль Форд він взагалі не бачив, а побачив вже при самому зіткненні.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 дали пояснення про відомі їм обставини, щодо місця події ДТП, якими підтверджується пояснення учасників процессу за чиїм клопотанням вони були допитані.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог.

Правилами ст. ст. 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, які її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Статтею 1188 ЦК України передбачено, що внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 ст.1167 ЦК України.

Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", з відповідними змінами та доповненнями від 25 травня 2001 року, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 17.07.2011 року приблизно о 10.30 год. на південному обході м. Вінниці на території Вінницького району Вінницької області відбулося зіткнення автомобілів ГАЗ 3302, д/н НОМЕР_4, належного ПрАТ "Вінницямлин", під керуванням водія ПрАТ "Вінницямлин" ОСОБА_2, та автомобіля "Форд", д/н НОМЕР_6, належного позивачу ОСОБА_1 та яким він керував, що призвело до пошкодження даних транспортних засобів.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Форд-Мондео, д/н НОМЕР_6 отримав відповідні пошкодження, згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 3142 від 13.12.2011 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику даного автомобіля, станом на час пошкодження складає 182 304 грн. (том 1 а.с. 33-38). Згідно акту № 3142 (том 1 а.с. 56) вартість даного висновку складає 506, 52 грн., які були сплачені позивачем ОСОБА_1, що підтверджується відповідною квитанцією (том 1 а.с. 22). Згідно актів виконаних робіт за № 55 і № 56 та квитанцій до прибуткового касового ордера № 32 від 17.07.2011 року і № 33 від 19.07.2011 року ОСОБА_1 було сплачено 800 грн. за послуги евакуатора для перевезення його автомобіля з місця ДТП та з арешт майданчика РВ УМВС (том 1 а.с. 25-26).

Отже власнику автомобіля Форд-Мондео, д/н НОМЕР_6, яким є позивач згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (том 1 а.с. 11), внаслідок пошкодження його автомобіля було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 183 580, 52 грн.

Також випискою з медичної карти хворого ОСОБА_1 підтверджується отримання ним відповідних тілесних пошкоджень внаслідок зіткнення автомобілів, в зв'язку з чим йому було призначено відповідне лікування (том 1 а.с. 23).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 автомобіль ГАЗ-3302, ДНЗ НОМЕР_4, яким керував ОСОБА_2, зареєстрований за відповідачем ПрАТ «Вінниця-Млин» (том 1 а.с. 132) та ОСОБА_2 на час дорожньо-транспортної пригоди працював на ПрАТ "Вінниця-Млин" водієм даного автомобіля, а саме з 16.06.2008 року, що не заперечувалось відповідачем та підтверджується довідкою вказаного підприємства № 17 від 29.02.2012 року (том 1 а.с. 15).

Також в судовому засіданні було встановлено та доведено матеріалами справи, що відповідачем ПрАТ «Вінниця-Млин» було застраховано цивільно-правову відповідальність як власника наземних транспортних засобів в ВАТ НАСК "Оранта" (тепер ПАТ «НАСК «Оранта»») згідно полісу №ВЕ/6762492, на строк з 08.12.2010 року по 07.12.2011 року. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю одного потерпілого становить 100 000 грн., за шкоду, заподіяну майну одного потерпілого - 50 000 грн., франшиза - 510 грн. (том 1 а.с. 212 - 215).

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди до адімінстартивної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, притягувався водій автомобіля ГАЗ ОСОБА_2, матеріали адміністративної справи щодо нього № 3-4565/11 було досліджено в судовому засіданні.

Постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 10.11.2011 року водій ОСОБА_2 визнаний виним та провадження по справі за ст. 124 КУпАП відносно нього закрито в зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП (том 1 а.с. 16). Постановою апеляційного суду Вінницької області від 12.12.2011 року вказану постанову Ленінського районного суду змінено, а саме висновок судді про винуватість ОСОБА_2 у порушенні вимог п. 10.1 ПДР та про наявність в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з мотивувальної частини постанови виключено, оскільки протокол про адміністративне правопорушення (серія АВІ №260586 від 21.10.2011 року) стосовно ОСОБА_2 складений поза межами строку, передбаченого ст. 38 КпАП України (том 1 а.с. 17-18).

У пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вказано, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 КУпАП), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача.

Отже, постанова суду в справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для врахування та вирішення даної цивільної справи.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач ОСОБА_1 та його представник вважають, що вина ОСОБА_2 у вказаній дорожньо-транспортній пригоді підтверджується висновком спеціаліста № 259а від 20.10.2011 року (том 1 а.с. 57-63), оригінал якого міститься в матеріалах адміністративної справи. У даному висновку вказано, що в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля ГАЗ-3302 держ. номер НОМЕР_4 ОСОБА_2 з технічної точки зору регляментувались вимогами п. 10.1 Правил дорожнього руху. Дії водія автомобіля Форд д/н НОМЕР_5 ОСОБА_1 з технічної точки зору регламентувались вимогами п. 12.3 ПДР, та при наявних технічних параметрах він не мав технічної можливості попередити зіткнення з автомобілем ГАЗ-3302 шляхом виокнання вимог п. 12.3 ПДР. Можливість попередження зіткнення у водія автомобіля ГАЗ-3302 ОСОБА_2 полягала у виконанні ним вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, та невідповідність його дій вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху з технічної точки зору спричинили виникнення події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Посилання позивача ОСОБА_1 і в первісній позовній заяві, і в уточнюючій позовній заяві на те, що саме ПрАТ «Вінниця-Млин» повинно нести відповідальність за завдану шкоду спростовуються вищевказаною постановою апеляційного суду Вінницької області від 12 грудня 2011 року, якою висновок судді Ленінського районного суду м. Вінниці про винуватість ОСОБА_2 (працівника ПрАТ «Вінниця-Млин») у порушенні вимог п. 10.1 ПДР та про наявність в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з мотивувальної частини постанови виключено, а також відсутній висновок що дії ОСОБА_2 перебували у причинному зв'язку з настанням ДТП та спричиненою шкодою.

Крім того, суд звертає увагу на те, що при розгляді адміністративної справи №3-4565/11 щодо ОСОБА_2 досліджувався висновок спеціаліста № 259а від 20.10.2011 року, на який посилається позивач ОСОБА_1, проте постанова судді Ленінського районного суду м. Вінниці від 10.11.2011 року була скасована відповідно до постанови апеляційного суду Вінницької області від 12.12.2011 року.

По даній справі згідно ухвали апеляційного суду Вінницької області від 29.03.2013 року було призначено судову авто-технічну експертизу, яка була проведена НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області та надано висновок експерта за №118а від 21.06.2013 року, у якому вказано, що в даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля «ГАЗ-3302» держ. номер НОМЕР_4 ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР України і знаходилися з технічної точки зору в причинному зв'язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожній обстановці водію автомобіля "Форд - Мондео" держ. номер НОМЕР_6 ОСОБА_1 необхідно було діяти згідно з вимогами п.12.3 ПДР України, а водію автомобіля «ГАЗ-3302» держ. номер НОМЕР_4 ОСОБА_2 необхідно було діяти згідно з вимогами п.10.1 ПДР України. З технічної точки зору водій автомобіля «ГАЗ-3302» держ. номер НОМЕР_4 ОСОБА_2 мав технічну можливість запобігти даній дорожньо-транспортній події шляхом виконання вимог п.10.1 ПДР України (том 2 а.с. 14-24).

Оцінюючи на підставі ст. 212 ЦПК України наявний в матеріалах справи висновок експерта за №118а від 21.06.2013 року (том 2 а.с. 14-24), суд не бере до уваги даний висновок експерта як доказ відповідальності ПрАТ «Вінниця-Млин» перед позивачем ОСОБА_1, оскільки при проведенні експертного дослідження використовувалися матеріали адміністративної справи №3-4565/11 щодо ОСОБА_2, в тому числі висновок спеціаліста №259а, який ґрунтувався на схемах дорожньо-транспортної пригоди, тоді як вказані схеми, як і протоколи, були скасовані, що підтверджується оглянутими та дослідженими в судовому засіданні матеріалами адміністративної справи №3-4565/11 за ст. 124 КУпАП Ленінського районного суду м. Вінниці.

Суд пояснення свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 не приймає як доказ наявності або відсутності вини ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, оскільки за матеріалами адміністративної справи ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП Апеляційним судом Вінницької області встановлена відсутність вини ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП та провадження у справі закрито.

Також, судом не приймається як доказ вини у даній ДТП ОСОБА_2 чи ОСОБА_1 листи Служби автомобільних доріг у Вінницькій області, оскільки питання зазначені у листах не вирішувалися у адміністративній справі ОСОБА_2, а щодо ОСОБА_1 адміністративної справи взагалі не було.

Матеріалами справи встановлено і не заперечується сторонами, що відповідний протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не складався і питання про його винуватість у дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 17.07.2011 року судом не вирішувалося.

Суд не бере до уваги пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_8 про винуватість у дорожньо-транспортній пригоді водія автомобіля "Форд - Мондео" ОСОБА_1, оскільки їх покази не підтверджені письмовими доказами: різного роду документами, з яких було б видно, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася саме з вини ОСОБА_1 В зв'язку з цим на думку суду неможливо стверджувати про наявність вини у дорожньо-транспортній пригоді ОСОБА_1 з посиланням лише на покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_8

Суд не бере до уваги нові докази щодо характеру дорожньої обстановки, про які ПрАТ «Вінниця-Млин» вказує в своїй позовній заяві з доповненнями, оскільки для з'ясування обставин справи з такими новими доказами необхідні спеціальні знання в авто-технічній галузі. При цьому відповідач ПрАТ «Вінниця-Млин» не заявляло клопотань про призначення відповідної судової авто-технічної експертизи.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів того, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 17.07.2011 року приблизно о 10.30 год. на південному обході м. Вінниці на території Вінницького району Вінницької області за участю автомобілів ГАЗ 3302, д/н НОМЕР_4, належного ПрАТ "Вінницямлин", під керуванням водія ПрАТ "Вінницямлин" ОСОБА_2, та автомобіля "Форд - Мондео", д/н НОМЕР_6, належного позивачу ОСОБА_1, сталася з вини ОСОБА_1 відповідачем ПрАТ "Вінницямлин" суду не надано.

Таким чином, враховуючи встановлені по справі фактичні обставини та вимоги закону, давши належну оцінку наявним у справі доказам, суд прийшов до висновку про недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 та зустрічних позовних вимог ПрАТ «Вінниця-Млин», оскільки сторони не довели суду, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок неправомірних дій водія автомобіля «ГАЗ-3302» ОСОБА_2 чи водія автомобіля "Форд - Мондео" ОСОБА_1 та не надали суду доказів причинного зв'язку між шкодою та неправомірними діями ОСОБА_1 чи ОСОБА_2, в тому числі й недоведеність позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди за позовом ОСОБА_1 з вище викладених підстав.

Згідно ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Цивільно-правова відповідальність при ДТП є позадоговірною та випливає із факту заподіяння шкоди іншій особі.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Оскільки суд прийшов до висновку, що позивач ОСОБА_1 не довів суду, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок неправомірних дій водія автомобіля «ГАЗ-3302» ОСОБА_2, котрий виконував трудові обов`язки, тобто працював на даному автомобілі на ПрАТ "Вінниця-Млин", цивільно-правова відповідальність якого була застрахована, тому відсутні підстави для стягнення на користь ОСОБА_1 з ПАТ «НАСК «Оранта»» (раніше ВАТ НАСК "Оранта") матеріальної та моральної шкоди.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ "Вінницямлин", ПАТ «НАСК «Оранта»» (раніше ВАТ НАСК "Оранта"), з участю третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП та зустрічні позовні вимоги ПрАТ "Вінниця-Млин" до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем по первісному позову ОСОБА_1 та за позивачем за зустрічним позовом ПрАТ «Вінниця-Млин».

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 23, 1166, 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК України, ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Вінницямлин", Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", з участю третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_2, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП залишити без задоволення.

Зустрічні позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Вінниця-Млин" до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: