"17" серпня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого судді: БАРТАЩУК Л.П.
при секретарі: Ізвольській С.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, -
Позивач - ПрАТ «Страхова група «ТАС» звернувся з позовом до ОСОБА_1, посилаючись на те, що 14.10.2011р. по вул. Н. Рибальська відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю двох автомобілів - автомобіля «Газ», д.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Фольксваген», д.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2
Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль «Фольксваген» отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою ДАІ, страховим актом та розрахунком страхового відшкодування.
На момент ДТП між відповідачем та ПрАТ «Страхова група «ТАС» був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власники наземних транспортних засобів № ВЕ/8090172 від 01.11.2010р., за яким позивач застрахував цивільну відповідальність відповідача ОСОБА_1 перед третіми особами, - при використанні транспортного засобу «Газ», д.з. НОМЕР_2.
10.02.2012 р. АТ «ПРО 100 страхування» звернувся до ПрАТ «Страхова група «ТАС» з заявою про виплату страхового відшкодування.
На підставі страхового акту та заяви АТ «ПРО 100 страхування», відповідно до ст. 37 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", позивачем було виплачене страхове відшкодування в розмірі 2 921, 29 грн.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою.
Подільським районним судом м. Києва відповідача було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Відповідно, особою, відповідальною за завдані потерпілому збитки, у даному випадку, є відповідач відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України.
Відповідно до ст. 33.1.4. Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" - учасники дорожньо - транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідачем не було повідомлено позивача про настання страхового випадку у строки, передбачені ст. 33 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Відповідно до ст. 38 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплаті страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.4. статті 33 Закону.
28.11.2014 року відповідачу було направлено лист № 587 з вимогою сплатити суму страхового відшкодування, проте, зазначена сума відповідачем не сплачена, що і стало підставою для звернення позивача до суду з позовом.
Направивши до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, останній позов підтримав з вищенаведених підстав, просив задовольнити і у випадку неявки відповідача в судове засідання не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі, на підставі наданих суду доказів.
Відповідач в судові засідання не з'явився, про час та місце судових засідань у справі розгляду справи повідомлявся судом відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України і вважається належним чином повідомленим про розгляд справи.
Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За згодою представника позивача суд ухвалив про заочний розгляд справи, - на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
14.10.2011р. по вул. Н. Рибальська відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю двох автомобілів - автомобіля «Газ», д.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Фольксваген», д.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2
Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль «Фольксваген» отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою ДАІ, страховим актом та розрахунком страхового відшкодування.
На момент ДТП між відповідачем та ПрАТ «Страхова група «ТАС» був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власники наземних транспортних засобів № ВЕ/8090172 від 01.11.2010р., за яким позивач застрахував цивільну відповідальність відповідача ОСОБА_1 перед третіми особами, - при використанні транспортного засобу «Газ», д.з. НОМЕР_2.
10.02.2012 р. АТ «ПРО 100 страхування» звернувся до ПрАТ «Страхова група «ТАС» з заявою про виплату страхового відшкодування.
На підставі страхового акту та заяви АТ «ПРО 100 страхування», відповідно до ст. 37 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", позивачем було виплачене страхове відшкодування в розмірі 2 921, 29 грн.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою.
Подільським районним судом м. Києва відповідача було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Відповідно до частини третьої статті 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Отже, особою, відповідальною за завдані потерпілому збитки, у даному випадку, є відповідач відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України.
Відповідно до ст. 33.1.4. Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" - учасники дорожньо - транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до ст. 38 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплаті страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.4. статті 33 Закону.
Доказів того, що відповідач звернувся до страховика з заявою про настання дорожньо-транспортної пригоди, суду не надано.
Як убачається з матеріалів справи, 28.11.2014 року позивачем відповідачу було направлено лист № 587 з вимогою сплатити суму страхового відшкодування, проте, зазначена сума відповідачем не сплачена.
За таких обставин, є обгрунтованими доводи позивача про те, що після виплати страхового відшкодування та з підстави невиконання відповідачем вимог ст. 33 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" він має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі фактично виплаченої суми страхового відшкодування.
Отже, позов є обґрунтованим, обставини, викладені позивачем, підтверджуються наданими ним доказами, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі 2 921, 29 грн. підлягають задоволенню.
На підставі ст. 88 ЦПК України, підлягають присудженню понесені та документально підтверджені судові витрати позивача, а саме: 243, 60 грн. - судовий збір, підлягає стягненню з відповідача.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 526, 629, 1188 ЦК України, ст. ст. 33, 38 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ст.ст. 10, 11, 57-60, 79, 88, 209, 210, 212-215, 223, 224-226, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» суму страхового відшкодування в розмірі 2 921, 29 грн. і судовий сбір в сумі 243, 60 грн., а всього стягнути 3 164 грн. 89 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Дніпровський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
СУДДЯ: