1Справа № 335/8220/15-ц 2/335/1994/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«12» жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Апаллонової Ю.В.,

при секретарі: Кудряшовій Ю.І.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Орджонікідзевського районного відділу у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, третя особа МКП «Основаніє» про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зобов'язання зняти з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, Орджонікідзевського районного відділу у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, третя особа МКП «Основаніє» про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зобов'язання зняти з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у 2002 році між нею та ОСОБА_3 було укладено шлюб. 30.08.2005 року шлюб було розірвано. За час шлюбу сім'я мешкала у її квартирі, а саме кімнаті № 23/1 б.50 по вул..Патріотична у м.Запоріжжя, відповідач під час спільного мешкання був зареєстрований у вказаній квартирі.

З 25.04.2005 року ОСОБА_3 покинув місце проживання і по теперішній час у квартирі не мешкає, його особистих речей у квартирі немає, житлово-комунальні послуги не сплачує. Також вона уклала новий шлюб 25.03.2011 року.

Позивач, як відповідальний квартиронаймач вимушена нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг на відповідача, який фактично не мешкає у квартирі. Участі в утриманні квартири він також не приймає та з заявою про продовження строку відсутності понад шість місяців до наймодавця відповідач не звертався. Просила суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням за зазначеною адресою. Крім того, у зв'язку із зазначеним, просила суд зобов'язати Орджонікідзевський районний відділ УДМС зняти ОСОБА_3.з реєстраційного обліку за вказаною адресою та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

У судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі, наполягала на його задоволенні. Зазначала, що відповідач є її колишнім чоловіком і він з 2005 року у квартирі АДРЕСА_2 не мешкає, його речей у квартирі немає, однак вона як наймач житла вимушена усі ці роки сплачувати комунальні послуги і за відповідача,який жодної участі в утриманні житла не приймає. Крім того, щодо позовних вимог до Орджонікідзевського УДМС України в Запорізькій області зазначала, що до УДМС вона не зверталася з приводу зняття з реєстраційного обліку відповідача, проте вважає, що саме цей відповідач зобов'язаний зняти ОСОБА_3 з реєстраційного обліку.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на ті обставини, що дійсно він з 2005 року не проживає у квартирі АДРЕСА_2 у м.Запоріжжі, він створив нову сім'ю, і він з 2005 року разом із дружиною винаймає житло у цьому ж будинку, однак не бажає залишатися без місця реєстрації.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що є старшою по будинку і ОСОБА_3 дійсно з 2005 року не проживає у квартирі АДРЕСА_2, створив нову сім'ю і разом із дружиною винаймає іншу квартиру у цьому ж будинку. ОСОБА_3 комунальні послуги за квартиру 23/1 не оплачує, все сплачує наймач ОСОБА_1 . До того ж , вона як старша по будинку пропонувала декілька разів ОСОБА_3 знятися з реєстраційного обліку, однак він відмовлявся. При цьому,на той час була можливість прописатися у гуртожиток по АДРЕСА_3 про що відповідача було поставлено до відома, однак він на цю пропозицію не погодився.

У судове засідання відповідач Орджонікідзевський РВ у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області не з'явився, повідомлений належним чином, від нього надійшла заява про розгляд справи за відсутністю представника та заперечення проти позову.

У судове засідання третя особа МКП «Основаніє» не з'явилася, повідомлена належним чином, від третьої особи надійшла заява про розгляд справи за відсутністю представника.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 30.08.2005 року було розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (свідоцтво серії НОМЕР_1 від 03.11.2005 року (а.с.4).

25.03.2011 року ОСОБА_1 укладено шлюб з ОСОБА_6, спільне прізвище ОСОБА_1 (свідоцтво серії НОМЕР_2 від 25.03.2011 року (а.с.5)

ОСОБА_1 є основним наймачем АДРЕСА_2 у м.Запоріжжі, особовий рахунок НОМЕР_3 на житло виписаний на ОСОБА_1

Згідно довідки МКП «Основаніє» №11191 від 06.08.2015 року у АДРЕСА_2 зареєстровані: основний квартиронаймач ОСОБА_1, ОСОБА_7 - син, ОСОБА_3 -колишній чоловік.(а.с.6)

Згідно до акту МКП «Основаніє» від 06.08.2015 року ОСОБА_3 у кімн АДРЕСА_2 не проживає з 25.04.2005 року, нарахування які були на нього не сплачує, всі нарахування сплачує ОСОБА_1 (а.с.9) .

Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Згідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Поважних причин, які б могли бути підставою для продовження строку, передбаченого ст. 71 ЖК України, збереження за відповідачем спірного жилого приміщення судом не встановлено.

Відсутність особи понад встановлений ст. 71 ЖК України строк є підставою для визнання відсутньої особи такою, що втратила право на жиле приміщення.

У разі поважності причин відсутності осіб понад установлені законом строки (перебування у відрядженні, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) цей строк може бути продовжено судом (ч.2 ст.71, 72 ЖК, п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судом Житлового кодексу України»).

Таким чином, відповідно до аналізу зазначених норм, член сім'ї наймача може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням у зв'язку з його відсутністю понад шість місяців у цьому жилому приміщенні, якщо він був відсутній протягом цього строку підряд без поважних причин і саме ці факти повинні бути встановлені судом згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 не проживає у кімнаті АДРЕСА_2 у м.Запоріжжя, будь-яких речей особистого вжитку, що належать відповідачу, в даній квартирі не має, він не несе будь-яких витрат на утримання жилого приміщення, не сплачує комунальні послуги, що підтверджується актами МКП «Основаніє», поясненнями свідка.

Вказані обставини визнані у судовому засіданні відповідачем, а тому в силу ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Відповідно до частин 3,4 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Перевіряючи доводи сторін щодо предмету спору та встановлюючи факт відсутності ОСОБА_3 у спірній квартирі та причин його відсутності, суд зважує на наступне.

Судом встановлено і визнано відповідачем факт не проживання відповідача ОСОБА_3 в спірній квартирі, а також встановлено факт байдужості ставлення до спірного житла відповідача.

Відомості про те, що відповідач звертався до МКП «Основаніє» з заявами про збереження за ним житла на час тимчасової відсутності, суду не надані і, як зазначив відповідач у судовому засіданні, такі заяви ним не подавалися.

Здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, суд, провівши аналіз представлених сторонами доказів, з врахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, дійшов висновку про те, що в суді знайшов підтвердження факт не проживання відповідача у спірному жилому приміщенні понад встановлені ст. 71 ЖК України строки та невиконання ним зобов'язання по сплаті квартирної плати.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що ОСОБА_3 з 2005 року, тобто більше шести місяців, не проживає в квартирі за даною адресою без поважних причин, домовленостей щодо збереження права на користування житлом між сторонами немає, що відповідачем будь-якими доказами не спростовано під час розгляду справи, а тому керуючись положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 71 ЖК України, суд визнає відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Відповідно до правового висновку викладеного в Постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі 6-57цс11 зазначено, що виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: кімнатою АДРЕСА_2 в місті Запоріжжі, підлягають задоволенню, оскільки встановлено, що більш ніж шість місяців відповідач не проживає за місцем реєстрації і підстав для збереження за ним житлового приміщення судом не встановлено..

В частині вимог про зобов'язання Орджонікідзевського районного відділу у м. Запоріжжі Управління держаної міграційної служби України в Запорізькій області обов'язку зняти з реєстраційного обліку за місцем проживання ОСОБА_3 суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову в цій частині, оскільки між позивачем та вказаним відповідачем фактично не виникло спору про право, оскільки до повноважень Управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області ті її структурних підрозділів (відділів) відповідно до Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого Наказом МВС № 1077 від 22.11.2012 належить реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування, яка здійснюється за процедурою, встановленою вказаним Порядком.

Суд вважає, що винесення рішення про визнання відповідача таким, що втратив право користування відповідним житловим приміщенням без винесення рішення про зобов'язання Управління ДМС України в Запорізькій області зняти вказаних осіб з реєстраційного обліку буде належним способом захисту порушених прав позивача і позивач на підставі винесеного рішення вправі звернутися до Управління ДМС України в Запорізькій області з заявою про зняття з реєстраційного обліку.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору понесені позивачем у розмірі 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 71-72 ЖК України, ст. ст. 3, 10-11, 57,60, 61, 209, 212, 214-215, 218, ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Орджонікідзевського районного відділу у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, третя особа МКП «Основаніє» про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зобов'язання зняти з реєстраційного обліку, задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_2

У решті частині вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2 мешкає: АДРЕСА_4) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 мешкає : АДРЕСА_2) витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн.(двісті сорок три грн.. 60 коп)

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Ю.В. Апаллонова