У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі:головуючого судді Рожина Ю.М., суддів - Максимчук З.М., Ковальчук Н.М., секретаря судового засідання Шептицької С.С., за участю представника особа, що подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Рівненської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 18 червня 2010 року у цивільній справі за цивільним позовом кредитної спілки „Довіра" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, що з'явились у судове засідання, перевіривши ухвалу суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Рівненського міського суду від 18 червня 2010 року задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову. Накладено заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1, що належить відповідачу ОСОБА_3 Для виконання копія ухвали направлена в Першу Рівненську державну нотаріальну контору, Рівненське міське бюро технічної інвентаризації, Рівненській міській відділ ДВС.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на незаконність прийнятої судом першої інстанції ухвали доводить, що суд в порушення норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення не перевірив належність житла боржниці, чим порушив її право на користування та розпорядження майном. Покликаючись на нотаріально посвідчений договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений 1 червня 2010 року між нею та ОСОБА_3, доводить своє право власності на квартиру, яке зареєстроване в КП Рівненське БТІ за реєстраційним №29823684. Зазначає, що договір не визнано недійсним судовим рішенням, а тому в силу ст.204 ЦК України презюмується як правомірний з відповідними правовими наслідками. Покликаючись на норми матеріального права щодо захисту та непорушності власності, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити позивачу у задоволенні заяви про накладення заборони на відчуження зазначеної квартири.

Апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Рівненського міського суду від 20 вересня 2010 року позов КС „Довіра" задоволено. За неналежне виконання кредитного договору №С239 від 1.08.2008 року укладеного позивачем з позичальниками солідарно стягнуто на користь КС „Довіра" с ОСОБА_3 та ОСОБА_4 36367 грн. 20 коп. та судові витрати 363 грн. 67 коп.

В ході розгляду даної цивільної справи, задовольняючи заяву представника позивача КС „Довіра" про забезпечення позову, суд ухвалою від 18 червня 2010 року наклав заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1, що належить відповідачу ОСОБА_3

Задовольняючи заяву суд першої інстанції послався лише на прохання заявника викладене в заяві, а також на можливість настання наслідків, що можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За приписами п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" звернуто увагу та те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд першої інстанції не перевірив належність квартири боржнику за кредитним договором, відповідачці по справі, обмежившись лише вимогами викладеними в заяві представника позивача.

Начальником КП „Рівненське міське бюро технічної інвентаризації", на адресу Рівненського міського суду, листом від 23.06.2010 року за №1607 повідомлено про неможливість виконання ухвали суду від 18 червня 2010 року про заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 за тих обставин, що ОСОБА_3 здійснила відчуження вказаної квартири шляхом укладення договору дарування від 1 червня 2010 року, а тому не являється власницею даної квартири.

Суд першої інстанції не повідомив ініціатора заяви про забезпечення позову про надходження такої інформації, що призвело до порушенням прав сторонньої особи, яка не була стороною у справі.

За викладених обставин колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційних скарг заслуговують на увагу, а тому наявні підстави для застосування положень ст.307 ЦПК України щодо скасування ухвали суду першої інстанції, яка прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,307,312,314,315,317 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 18 червня 2010 року скасувати.

В задоволенні заяви представника позивача кредитної спілки „Довіра" про забезпечення позов шляхом заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1 відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий Ю.М.Рожин

Судді З.М.Максимчук Н.М. Ковальчук