АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22-ц/796/3346/15 Головуючий у 1-ій інстанції - Гуменюк А.І.
Доповідач - Панченко М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

Головуючого - Панченка М.М.

Суддів - Вербової І.М., Кирилюк Г.М.

При секретарі - Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення коштів та відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 і, посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів», просила захистити її права, як споживача, стягнувши з відповідача на свою користь 40 411 грн. 50 коп. як передоплату за договором побутового підряду, 391 587 грн. 43 коп. пені, моральну шкоду в сумі 10 000 грн., а також судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що у вересні 2011 року між нею та ФОП ОСОБА_3 було укладено договір, за умовами якого, відповідач зобов'язувався в строк до 01 квітня 2012 року виготовити на її замовлення кухонні меблі. Вказувала, що в якості передоплати за вказаним Договором, 12 листопада 2011 року нею було передано Відповідачу 5000 доларів США, (в гривневому еквіваленті - 39 911 грн. 50 коп.), на підтвердження чого до позовної заяви додана розписка останнього від 12 листопада 2011 року /а.с. 11/. 24 грудня 2011 року, зі слів ОСОБА_4, вона додатково сплатила Відповідачу 500 грн., у зв'язку з чим надала суду товарний чек від 24 грудня 2011 року /а.с. 12/. Оскільки Відповідач свої зобов'язання за Договором вчасно не виконав та не відреагував на письмову вимогу від 15 лютого 2013 року про повернення сплачених в якості передоплати за Договором коштів, яку отримав 19 лютого 2013 року, позивачка звернулася до суду із вказаним позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2013 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивачки грошові кошти в загальній сумі 433 998 грн. 93 коп., з яких: 40 411 грн. 50 коп. - передоплата за Договором, 391 587 грн. 43 коп. - пеня у розмірі 3% від загальної вартості замовлення за 323 дні прострочення його виконання, 2000 грн. витрат на правову допомогу. В задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди - відмовлено. Також стягнуто з відповідача судовий збір в дохід держави.

В поданій апеляційній скарзі представник ФОП ОСОБА_3 просить скасувати оскаржуване рішення суду, як ухвалене з порушенням вимог матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Послався на те, що позивачем не доведено невиконання робіт підрядником в установлений строк. Крім того, зазначав, що пеня за прострочення виконання зобов'язання мала нараховуватися одноразово в розмірі 3% від суми замовлення, а не за кожен день прострочення, оскільки сторонами не було визначено загальну вартість послуги. Також вказував на порушення процесуального права в частині неналежного повідомлення судом відповідача про розгляд справи, у зв'язку з чим останній був позбавлений можливості навести суду свої доводи і заперечення.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам в повній мірі рішення суду не відповідає.

Як слідує з матеріалів справи та таке встановлено судом, у вересні 2011 року позивачка передала відповідачеві 5000 доларів США, (в гривневому еквіваленті - 39 911 грн. 50 коп.) як передоплату для виконання відповідачем робіт, а саме: виготовлення кухонних меблів, що підтверджується розпискою відповідача від 12 листопада 2011 року /а.с. 11/. 24 грудня 2011 року, ОСОБА_4 додатково сплатила Відповідачу 500 грн. на виконання тих же робіт, що підтверджується товарним чеком від 24 грудня 2011 року /а.с. 12/.

Крім того, як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 15871009 від 15 лютого 2013 року, Відповідач є фізичною особою-підприємцем /а.с. 10/.

Відповідно до ч. 1 статті 865 Цивільного кодексу України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За змістом частини 1 статті 866 Цивільного кодексу України, договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відсутність у замовника цього документу не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов.

Враховуючи, що позивачем надано суду розписку відповідача, товарний чек, а також залучено свідків, які підтвердили викладені позивачем обставини, між сторонами виникли відносини з виконання договору побутового підряду.

Задовольняючи позов в частині стягнення передоплати за договором, суд першої інстанції з висновками якого в цій частині погоджується колегія суддів, виходив з того, що відповідачем зобов'язання належним чином не виконується, а тому позивач як споживач має право на повернення сплачених за договором коштів.

Так, згідно ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом частин 1-3 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Враховуючи, що відповідач зобов'язувався виконати замовлення позивачки до 01 квітня 2012 року, що вбачається із вказаної розписки, та у встановлений сторонами строк не виконав своє зобов'язання, а позивачка понесла документально підтверджені збитки в розмірі 40 411 грн. 50 коп., суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача вказану суму грошових коштів.

Крім того, колегія суддів погоджується зі стягненням з ФОП ОСОБА_3 витрат на правову допомогу, понесених позивачкою в сумі 2000 грн., оскільки матеріали справи містять відповідні розрахунки, звіти та квитанцію про оплату послуг адвоката/а.с. 9, 53-54/.

Разом з тим, колегія не може погодитися з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_4 пені за прострочення виконання зобов'язання в сумі 391 587 грн. 43 коп.

Так, позивачем дійсно заявлені вимоги в межах строку позовної давності, зокрема, за 323 дні прострочення виконання зобов'язання.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до абзацу 1 частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Виходячи із системного аналізу вказаної норми, колегія суддів відхиляє доводи відповідача про те, що пеня має стягуватися одноразово в сумі 3% від загальної вартості замовлення, враховуючи, що сторонами не визначено вартість послуги, оскільки зазначене положення Закону чітко регламентує стягнення пені за кожен день прострочення виконання зобов'язання, проте розмежовує суми, з яких необхідно вираховувати 3% пені(від загальної вартості послуги або у разі не визначення такої вартості - від загальної суми замовлення).

За змістом ч. 3 ст. 551 Цивільного Кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, частина третя ст.551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Між тим, сума стягнутої судом пені майже в 10 разів перевищує понесені позивачем збитки, а тому керуючись засадами розумності та справедливості, колегія суддів вважає за необхідне зменшити суму пені до 10 000 грн.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог в сумі 50 411 грн. 50 коп., відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 504 грн. 12 коп.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.307,308, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2013 року та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3(ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4(ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) грошові кошти в розмірі 40 411 грн. 50 коп. як передоплату за договором, 10 000 грн. 00 коп. пені за прострочення виконання зобов'язання та 2000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу, а всього - 52 411 грн. 50 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3(ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір в розмірі 504 грн. 12 коп.

Рішення набирає чинності негайно, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання чинності шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді