Справа № 750/1544/15-ц
Провадження № 2/750/1038/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова

у складі судді Логвіної Т.В.

при секретарі Примак Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору про надання кредиту, додаткової угоди до нього, договорів поруки та договору іпотеки,

встановив:

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом та просить стягнути з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором №0 від 15.06.2007 року по кредиту та процентах у розмірі 10887.65 дол. США, що станом на 03.02.2015 року за курсом НБУ 16.146996 грн. за 1 дол. США еквівалентно 175802.84 грн. та по пені у розмірі 3090.68 грн., з яких: 10609.93 дол. США (що еквівалентно 171318.50 грн.) - заборгованість за кредитом, у тому числі 1730.59 дол. США - прострочена заборгованість, що існує з 05.06.2014 року по 03.02.2015 року, 277.72 дол. США (що еквівалентно 4484.34 грн.) - заборгованість за процентами, у тому числі 140.03 дол. США - прострочена заборгованість, що існує з 01.12.2014 року по 31.01.2015 року, 2916.30 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, нарахована з 09.05.2014 року по 03.02.2015 року, 174.38 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, нарахована з 09.05.2014 року по 12.12.2014 року, звернути стягнення на предмет іпотеки - двохкімнатну квартиру № 93 загальною площею 44,7 кв.м, житловою площею 30,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_4 з метою погашення заборгованості на користь Публічного Акціонерного товариства «УкрСиббанк», що виникла внаслідок невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору №0 по кредиту та процентах у розмірі 10887.65 дол. США, що станом на 03.02.2015 року за курсом НБУ 16.146996 грн. за 1 дол. США еквівалентно 175802.84 грн. та по пені у розмірі 3090.68 грн., встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» та встановити початкову ціну, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки майна, здійсненої субєктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

У квітні 2015 року відповідачі звернулись до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просять визнати недійсним кредитний договір № 0 від 15.06.2007 р. та укладені на його основі та виконання договори та угоди: додаткову угоду № 1 від 26.08.2009 р.; договір поруки № 30007Р184 від 15.06.2007 р.; договір поруки № 240085 від 26.08.2009 р.; договір іпотеки № 3.06.2007 р. Свої вимоги обґрунтовують тим, що кредитний договір не містить орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з його оформлення (перелік усіх витрат, повязаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо), не містить графіку платежів та детального розпису загальної вартості кредиту для ОСОБА_1, як споживача послуг відповідача, в графіку погашення заборгованості відсутня інформація щодо сукупної вартості кредиту з урахуванням всіх сум сплати, включаючи тіло кредиту, відсотків за користування кредитними коштами, витрат на юридичне оформлення, страхування, жодної інформації щодо того, скільки споживач має сплатити/переплатити на користь Банку за весь період користування кредитом не наводиться, умови кредитного договору є несправедливими, в ньому не міститься положень, які б визначали алгоритм встановлення процентної ставки за користування кредитними коштами, що надає відповідачу можливість для зловживань та свідчить про невідповідність умов договору вимогам Закону України «Про захист прав споживачів».

В судове засідання сторони не зявились, від представника позивача надійшла заява з проханням розглянути справу в його відсутність, позов підтримує, проти задоволення зустрічного позову заперечує, від відповідача ОСОБА_3 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке судом залишено без задоволення.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову належить відмовити з наступних підстав.

Між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», яке з 21.12.2009 року іменується Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту №0 від 15.06.2007 року із змінами, внесеними додатковою угодою №1 від 26.08.2009 року, відповідно до умов якого Позивач надав ОСОБА_1 кредит (грошові кошти) у сумі 25800.00 дол. США, а Відповідач зобовязався щомісяця повертати наданий кредит у обсязі та в терміни, що встановлені графіком погашення (додаток №1 до договору), але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 14.06.2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п. 1.1, 1.2. кредитного договору).

За користування кредитними коштами відповідач ОСОБА_1 зобовязався сплатити проценти у розмірі 13,00 % річних кожного місяця. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються в порядку, передбаченому п.1.3. кредитного договору.

Згідно з п. 7.1. кредитного договору за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит ОСОБА_1 сплачує Позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючі з 32 календарного дня.

В забезпечення виконання кредитних зобовязань позичальника прийняті: порука ОСОБА_2 згідно договору поруки №30007Р184 від 15.06.2007року та порука ОСОБА_3 згідно договору поруки №240085 від 26.08.2009 року.

Відповідно із ст. ст.553, 554 ЦК України, п. п. 1.1.-1.5 договору поруки поручитель зобовязується відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за використання кредитних коштів, штрафних санкцій. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Причини невиконання позичальником своїх зобовязань по кредитному договору ніяким чином не можуть вплинути на виконання поручителем зобовязань по договору поруки.

Також, в забезпечення виконання кредитних зобовязань ОСОБА_1 відповідно до іпотечного договору від 15.06.2007 року в іпотеку позивачу передано нерухоме майно - двохкімнатну квартиру № 93 загальною площею 44,7 кв.м, житловою площею 30,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 11.10.1995 року. За домовленістю сторін вартість предмету іпотеки становить 186613,00 грн. (п. 1. іпотечного договору).

Відповідно до п. 1.3 іпотечного договору іпотекою забезпечуються вимоги позивача, які випливають з кредитного договору. У випадку невиконання позичальником положень кредитного договору іпотекодержатель має право на задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в повному обсязі включаючи основну суму боргу, проценти за користування кредитом, пеню, а також видатки по зверненню стягненню на предмет іпотеки, (п.п. 1.4., 2.1.1, 5.1 договору іпотеки). Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду чи на підставі виконавчого надпису нотаріуса після невиконання іпотекодавцем (відповідачем) у 30 денний строк вимоги, згідно до повідомлення, надісланого у порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку», (п.п. 5.2, 5.4 договору іпотеки).

Відповідно із ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобовязання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за Кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.

Відповідно до ч.І ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом.

Аналогічне право позивача передбачено у п.5.5 кредитного договору, відповідно з яким у разі порушення ОСОБА_1 термінів повернення кредиту або термінів сплати процентів строком більше ніж на один місяць, позивач має право вимагати від нього дострокового повернення кредиту та плати за кредит у повному обсязі у порядку, встановленому розділом 11 цього договору.

Відповідно до п.4.6. кредитного договору ОСОБА_1 зобовязаний достроково повернути банку в повному обсязі всю суму кредиту та повністю сплатити плату за кредит у разі застосування банком процедури щодо дострокового повернення кредиту в порядку, визначеному розділом 11 кредитного договору.

Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

У ч. 2 ст. 590 Цивільного кодексу України зазначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 33 Закону України „Про іпотеку визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до Постанови № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Всупереч умов Кредитного договору Відповідач ОСОБА_1 не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам протягом тривалого часу, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобовязання.

Відповідно до умов розділу 11 кредитного договору, п.1.2. договорів поруки та ст.35 Закону України «Про іпотеку» позивач направив відповідачам вимоги від 02.12.2014 року про необхідність усунення порушень умов кредитного договору, а у разі їх невиконання - про зміну терміну повернення всієї суми кредиту та дострокове повернення кредиту та процентів у повному обсязі та звернення стягнення на предмет іпотеки, але відповідачі у встановлений строк вимоги банку не виконали.

Станом на 03.02.2015 року заборгованість за кредитним договором №0 від 15.06.2007 року складає: по кредиту та процентах у розмірі 10887.65 дол. США (Десять тисяч вісімсот вісімдесят сім доларів США 65 центів, що станом на 03.02.2015 року за курсом НБУ 16.146996 грн. за 1 дол. США еквівалентно 175802.84 грн.) та по пені у розмірі 3090.68 грн. (Три тисячі дев'яносто грн. 68 коп.), з яких: 10609.93 дол. США (що еквівалентно 171318.50 грн.) - заборгованість за кредитом, у тому числі 1730.59 дол. США - прострочена заборгованість, що існує з 05.06.2014 року по 03.02.2015 року, 277.72 дол. США (що еквівалентно 4484.34 грн.) - заборгованість за процентами, у тому числі 140.03 дол. США - прострочена заборгованість, що існує з 01.12.2014 року по 31.01.2015 року, 2916.30 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, нарахована з 09.05.2014 року по 03.02.2015 року, 174.38 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, нарахована з 09.05.2014 року по 12.12.2014 року.

На підставі викладеного, первісний позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Суд не приймає до уваги доводи відповідачів, зважаючи на наступне.

Укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 кредитний договір є двостороннім правочином, укладеним на загальних умовах, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

За правилом, передбаченим ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 1. 2 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживача" продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Відповідно до ч. 5 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" якщо положення договору визнано несправедливим, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що спірний кредитний договір був підписаний обома сторонами, тобто за правилом ч. 1 ст. 638 ЦК України є укладеним, оскільки сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, застережень до договорів не висловлювали та позичальник ОСОБА_1 скористався кредитними коштами, тривалий час сплачував проценти за кредит, при цьому він погодився укласти договір на умовах, визначених у ньому, у тому числі на умовах покладення на нього того обсягу відповідальності за невиконання умов договору, який відповідачі на даний час вважають завеликим та несправедливим. Зазначені умови договору не протирічать вимогам закону, їх не можна вважати дискримінаційними, оскільки таким чином фінансова установа, як сторона по договору, захищала свої фінансові ризики.

Відповідачами не надано належних та допустимих доказів, які давали б підстави вважати, що оспорювані договори укладені між сторонами з порушенням вимог, встановлених ст. 203 ЦК України, у звязку з чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання недійсними кредитного договору № 0 від 15.06.2007 р. та укладених на його основі договорів та угод.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 209, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 625, 629 ЦК України, ст.ст. 38,39,40 Закону України «Про іпотеку», суд, -

вирішив:

Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 15.06.2007 року по кредиту та процентах у розмірі 10887.65 дол. США (Десять тисяч вісімсот вісімдесят сім доларів США 65 центів), що станом на 03.02.2015 року за курсом НБУ еквівалентно 175802.84 грн. та пеню у розмірі 3090.68 грн.

Звернути стягнення на предмет іпотеки - двохкімнатну квартиру № 93 загальною площею 44,7 кв.м, житловою площею 30,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_4 з метою погашення заборгованості на користь Публічного Акціонерного товариства «УкрСиббанк», що виникла внаслідок невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору №0 по кредиту та процентах у розмірі 10887.65 дол. США, що станом на 03.02.2015 року за курсом НБУ 16.146996 грн. за 1 дол. США еквівалентно 175802.84 грн. та по пені у розмірі 3090.68 грн., встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» та встановити початкову ціну, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки майна, здійсненої субєктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

У задоволенні зустрічного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» у відшкодування сплаченого судового збору по 447 грн. 24 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення в порядку ч. 1 статті 294 ЦГЖ України.

Суддя: