441/1873/14-ц 2/441/36/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.02.2015 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Яворської Н.І.,

з участю секретаря Цап І.Р.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Городок цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 38 077 грн. 20 коп. боргу за кредитним договором №б/н від 05 червня 2006 року. Позов обгрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №б/н від 05.06.2006р., за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 4 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 4 % на місяць. У порушення умов договору кредиту відповідач ОСОБА_1 свої зобов'язання за таким належним чином не виконував, через що у нього перед позивачем виникла заборгованість, яка станом на 09.09.2014 року склала 38 077 грн. 20 коп. Просить стягнути з відповідача 38 077 грн. 20 коп. заборгованості по кредитному договору, а також сплачений судовий збір по справі.

Представник позивача в суді 28.01.2015р. позов підтримав, просив про задоволення такого. В судове засідання 16.02.2015р. не з'явився, подав заяву від 13.02.2015р. (а.с. 47) про задоволення позову та розгляд справи у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 позов заперечив, пояснив, що дійсно 05.06.2006 року уклав з ПАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір № б/н, однак у 2009 році погасив заборгованість за таким, вважає, що Банк безпідставно вимагає від нього 38 077 грн. 20 коп. Просить про застосування строків позовної давності та відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк».

Заслухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить висновку про відмову у позові.

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. При цьому кожна із сторін зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими доказами.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ч.3 ЦК України).

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З пояснень в суді відповідача, матеріалів справи видно, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 05.06.2006 року укладено кредитний договір №б/н (а.с. 9-15) відповідно до якого ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу грошові кошти в сумі 4 000 грн. строком до липня 2008 року зі сплатою процентів у розмірі 4 відсотків на місяць.

За положенням ст. ст. 257, 260 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 і ч.4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Із долученої до матеріалів справи заяви ОСОБА_1 (а.с. 53) убачається, що останній просить про застосування строків позовної давності та відмову в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк».

З копії кредитного договору №б/н від 05.05.2006р. долученого до справи видно, що ПАТ КБ «Приватбанк» надав Позичальнику - ОСОБА_1 строковий кредит. Відповідно до даного договору, строк його дії до липня 2008р. (а.с.9 зворот).

Отже, строк давності щодо повернення кредиту у ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором №б/н від 05.06.2006р. - минув у липні 2011р.

Між тим, як убачається із матеріалів справи, ПАТ "Приватбанк" з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 боргу за кредитним договором №б/н укладеним 05.06.2006р. строком до липня 2008р., в суд звернулось лише 23.10.2014р., тобто по спливу строку давності.

Отже, у зв'язку із спливом строків позовної давності, підстав до задоволення вимог про стягнення з відповідача 38 077 грн. 20 коп. боргу за кредитним договором №б/н від 05 червня 2006 року, суд не вбачає.

За наведеного та керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 15, 60, 61, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 256, 257, 260, 261, 267, 1054 ЦК України, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення 38 077 грн. 20 коп. заборгованості за кредитним Договором №б/н від 05 червня 2006 року - відмовити за спливом строку давності.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів.

Суддя: Н.І. Яворська