Справа № 161/6096/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Івасюта Л.В.
Провадження № 22-ц/773/1306/15 Категорія: 59 Доповідач: Лівандовська-Кочура Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді - Лівандовської-Кочури Т.В.

суддів - Веремчук Л.М., Антонюк К.І.

при секретарі - Черняк О.В.

з участю:

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Департаменту соціальної політики Луцької міської ради до ОСОБА_1 про повернення надміру виплачених коштів, за апеляційною скаргою позивача Департаменту соціальної політики Луцької міської ради на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 09 липня 2015 року провадження у даній справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, у зв'язку із тим, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою суду, позивач Департамент соціальної політики Луцької міської ради подав апеляційну скаргу, в якій вказує на незаконність та необгрунтованість оскаржуваної ухвали через порушення норм матеріального права, просив її скасувати, а справу направити для продовження розгляду по суті до суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, ухвалу суду залишити без змін з наступних мотивів.

Закриваючи провадження у даній справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що спір між сторонами виник з приводу здійснення органом владних повноважень (Департаментом соціальної політики Луцької міської ради), делегованих йому законом, щодо контролю за розподілом бюджетних коштів, спрямованих на виплату субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, а тому не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вказані висновки колегія суддів вважає правильними і такими, що узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статтей 15, 16 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України, ГПК України, КПК України або КУпАП віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення.

У зв'язку з наведеним, суди мали виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про цивільне право (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Судом вставлено, що Департаментом соціальної політики Луцької міської ради пред'явлено позов до ОСОБА_1 про повернення надміру виплачених грошових коштів - субсидії на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», ч. 4 ст. 50 КАС України передбачено, що громадяни України можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом. Такими випадками, наприклад, є: відповідно до ч. 2 ст. 2 та ч. 1 ст. 11 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено суб'єктів здійснення місцевого самоврядування, до яких належать й виконавчі органи ради. Згідно з підпунктом 25 п. 4 Типового положення про Головне управління праці та соціального захисту населення обласної, Київської міської державної адміністрації, управління праці та соціального захисту населення Севастопольської міської державної адміністрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2007 року № 790, таке управління відповідно до покладених на нього завдань організовує, координує та контролює надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива.

Отже, спір між сторонами з приводу здійснення органом владних повноважень (Департаментом соціальної політики Луцької міської ради), делегованих йому законом, щодо контролю за розподілом бюджетних коштів, спрямованих на виплату субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Місцевий суд, закриваючи провадження у даній справі, дійшов вірного висновку, що позивач як суб'єкт владних повноважень звернувся до суду з метою здійснення ним своїх владних управлінських функцій, а тому на такий спір поширюється компетенція адміністративних судів.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків місцевого суду не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення або неправильне застосування цим судом норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача Департаменту соціальної політики Луцької міської ради відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 липня 2015 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді