АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №667/481/15-ц Головуючий в І інстанції Радченко Г.А.
Провадження №22-ц/791/1642/2015р. Доповідач Радченко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року червня місяця 24 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Радченка С.В.

Суддів: Капітан І.А., Колісниченка А.Г.

при секретарі: Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 23 квітня 2015 року в справі за позовом Міського комунального підприємства «Херсонтеплоенерго» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2015 року Міське комунальне підприємство «Херсонтеплоенерго» (далі за текстом - МКП «Херсонтеплоенерго») звернулось до суду з позовом в якому, з уточненнями, посилаючись на те, що ОСОБА_2 є власником квартири № 242 за адресою м.Херсон, вул.Димитрова,19, а ОСОБА_1 проживає за вказаною адресою та отримує від підприємства послуги з постачання централізованого опалення, однак відповідачі тривалий час не здійснюють оплату за надані послуги внаслідок чого утворилася заборгованість, остаточно просили суд стягнути з ОСОБА_2 на користь МКП «Херсонтеплоенерго» борг за період з 01.12.2001 року до 01.02.2015 року в розмірі 8039,58 грн. та судові витрати в розмірі 243,60 грн., а також стягнути з ОСОБА_1 на користь МКП «Херсонтеплоенерго» борг за період з 01.12.2001 року до 01.02.2015 року в розмірі 8039,58 грн. та судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 23 квітня 2015 року позов задоволено частково. З урахуванням строку позовної давності, стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь МКП «Херсонтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення в розмірі 4699,87 грн за період з 01.09.2010 року по 01.02.2015 року.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що зявились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивач надає, а відповідачі отримують послуги з централізованого опалення, однак в порушення вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачі належним чином не оплачують отримані послуги, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з них на користь позивача.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи, підтверджується дослідженими судом доказами, яким дана належна юридична оцінка, ґрунтується на вимогах закону.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є власником квартири № 242 за адресою м.Херсон, вул.Димитрова,19 (а.с.43).Відповідно до довідки ВАДР УДМС у Херсонській області ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у вищезазначеній квартирі (а.с.18) та є споживачем послуг, які надає МКП «Херсонтеплоенерго» (а.с.15), своєчасно не вносить оплату за надані послуги, в результаті чого, за ними виникла заборгованість, яка за період з 01.10.2001 року по 01.02.2015 року становить 8039,58 грн.(а.с.29).

Відповідно до положень п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п.20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року, споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про застосування строку позовної давності, оскільки він ґрунтується на положеннях ч.3 ст.267 ЦК України.

Строк позовної давності обчислюється відповідно до ст.ст. 253, 264 ЦК України з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якої пов'язано його початок. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею боргу. Після переривання строк позовної давності починається заново.

Як вбачається з ухвали Комсомольського районного суду м. Херсона від 21.10.2013 року, МКП «Херсонтеплоенерго» у 2013 році звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборговангості з ОСОБА_1 20.09.2013 року судом було видано наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з теплозабезпечення, однак вищезазначеною ухвалою вказаний наказ було скасовано (а.с.6).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що строк позовної давності переривався у звязку із подачею МКП «Херсонтеплоенерго» заяви про видачу судового наказу і, оскільки в матеріалах справи відсутні свідчення про дату звернення МКП «Херсонтеплоенерго» до суду з такою заявою, суд першої інстанції обгрунтовано відрахував строк позовної давності з моменту видачі судового наказу, а саме з вересня 2013 року.

Виходячи з наведеного, висновок суду першої інстанції про стягнення, в межах строку позовної давності, з відповідачів на користь позивача суми заборгованості за спожиту теплову енергію в розмірі 4699,87 грн, є законним та обґрунтованим оскільки в даному випадку було правильно застосовані норми матеріального права, а розрахунок заборгованості повністю підтвердився дослідженими в судовому засіданні доказами.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги відносно того, що між сторонами не існує жодних договірних відносин, як того вимагає закон, на підставі якого у споживача можуть виникати зобов'язання по сплаті наданих послуг, як такі, що не спростовують мотивованих висновків суду щодо стягнення заборгованості за фактично надані комунальні послуги. Відсутність відповідного договору між споживачем житлово-комунальних послуг та їх виконавцем не є підставою для нестягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, оскільки згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем.

Крім того, відповідно до ст.64 ЖК Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст.156 ЖК Української РСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу.

За таких обставин доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення заборгованості з відповідачів у солідарному порядку, тому що власником квартири є лише ОСОБА_2, не можуть бути взяті до уваги, оскільки повнолітні члени сім'ї власника квартири, які зареєстровані та проживають разом з ним, несуть солідарну відповідальність за договором про надання населенню послуг з газопостачання.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо надання позивачем послуг неналежної якості, оскільки жодних доказів на підтвердження даного факту відповідачами суду не надано.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на належних доказах, і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Оскільки порушень норм матеріального і процесуального права, що можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено, то підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається, рішення суду в оскаржуваній частині законне та обґрунтоване, а тому скасуванню не підлягає.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом на предмет його законності та обґрунтованості.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 23 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: