Справа №583/3512/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Кудін А. М.
Номер провадження 22-ц/788/399/15 Суддя-доповідач - Дубровна В. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Криворотенка В. І. , Лузан Л. В.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 січня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа: Охтирська міська рада Сумської області,

про застосування наслідків недійсності правочину,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 січня 2015 року позов ОСОБА_5 задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 108570 грн.

Зобов'язати ОСОБА_5 повернути ОСОБА_3 земельну ділянку, загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер :07:011:0050, що розташована по АДРЕСА_1 та належить їй на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯЕ №418646, виданого 23 липня 2008 року, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 32.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судові витрати у справі в розмірі 1 206,80 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити, вирішити питання розподілу судових витрат та скасування заходів забезпечення позову.

При цьому зазначає, що обставини, встановлені під час розгляду справи, не підтверджують наявність порушень або обмежень прав позивача, навпаки, на сьогоднішній день позивач є власником спірної земельної ділянки. Згідно з інформацією Управління Держземагенства в Охтирському районі Сумської області зазначену земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_5 саме цим органом в порядку, передбаченому чинним на той час законодавством, проведено державну реєстрацію права власності на неї. Відомостей про судові рішення щодо витребування цієї земельної ділянки з чужого незаконного володіння або визнання права на неї в порядку статей 387, 388,392 ЦК України, які могли бути підставою для проведення державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку за іншою особою, не встановлено. Відсутні у нашому випадку підстави і для внесення змін до державного реєстру прав, а саме скасування державної реєстрації права власності в порядку частини 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Вважає, що з практичної точки зору є можливість виконання оскаржуваного рішення у зв'язку з тим, що сторони не можуть бути повноцінно повернуті у первісний стан, оскільки право власності на спірну земельну ділянку не може бути зареєстроване за ОСОБА_3 з огляду на встановлену судом нечинність відповідного рішення міської ради та недійсність державного акта на право власності на земельну ділянку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3- ОСОБА_4, який апеляційну скаргу підтримує з мотивів у ній викладених, пояснення ОСОБА_5, його представника ОСОБА_6, які проти скарги заперечують, вивчивши матеріали справи, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Задовольняючи позов ОСОБА_5, суд першої інстанції з урахуванням положень ст.60 ЦПК України, дійшов до висновку про доведеність належними та допустимими доказами обставин, на які він посилався у позові.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають зібраним у справі доказам.

У жовтні 2014 року ОСОБА_5 звертаючись до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_3, просив застосувати до відповідачки двосторонню реституцію, стягнути з ОСОБА_3 на його користь грошові кошти в сумі 108 570 грн. та повернути їй земельну ділянку АДРЕСА_1 загальною площею 0,1000 га кадастровий номер :07:011:0050. Свої вимоги мотивував тим, що рішенням Охтирського міськрайонного суду від 18 вересня 2014 року, яке на даний час набрало законної сили, визнаний недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між сторонами 20 грудня 2011 року. Однак в рішенні суду не було вирішене питання щодо наслідків недійсності правочину та відповідно застосування двосторонньої реституції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 20 грудня 2011 року між позивачем ОСОБА_5 та відповідачкою ОСОБА_3 укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, згідно якого ОСОБА_3 передала у власність, а ОСОБА_5 прийняв земельну ділянку АДРЕСА_1 загальною площею 0,1000 га кадастровий номер :07:011:0050.

В свою чергу за вищевказану земельну ділянку ОСОБА_5 сплатив відповідачці 108 570 грн., які вона отримала під час укладення вказаного договору, який був посвідчений приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстровий номер 3479 (а.с.8).

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 вересня 2014 року, яке набрало законної сили, визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між сторонами 20 грудня 2011 року. Однак в рішенні суду не було вирішене питання щодо наслідків недійсного правочину та відповідно застосування двосторонньої реституції (а.с.9-10).

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 216 ЦК України передбачає загальні наслідки недійсності правочину, відповідно до яких недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а згідно зі статтею 236 ЦК України правочин є недійсним з моменту його вчинення та не породжує тих юридичних наслідків, задля яких укладався, у тому числі не породжує переходу права власності до набувача.

Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року №9 відповідно до статей 215 та 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року №9 реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України від 01 липня 2004 року №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»).

Та обставина, що на сьогодні спірна земельна ділянка продовжує бути зареєстрованою за позивачем у справі, не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення коштів в порядку реституції.

Не можливо погодитись із доводами апеляційної скарги про те, що сторони не можуть бути повноцінно повернуті у первісний стан, оскільки право власності на спірну земельну ділянку не може бути зареєстроване за ОСОБА_3 з огляду на встановлену судом нечинність відповідного рішення міської ради, на підставі якого їй була передана земельна ділянка та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, виданий на імя ОСОБА_3

Визнання не чинним відповідного рішення міської ради та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на імя ОСОБА_3 мають інші правові наслідки та шляхи їх вирішення і не є перешкодою для застосування реституції за недійсним договором купівлі-продажу земельної ділянки.

Доводи апеляційної скарги не спростовують судового рішення. Колегія суддів не вбачає підстав для його зміни чи скасування.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: