У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 16 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 16 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що на підставі виконавчого листа від 22 серпня 2011 року, виданого Кременецьким районним судом Тернопільської області з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини усіх видів заробітку, починаючи з 24 червня 2011 року до повноліття дитини.

Просив зменшити розмір аліментів встановивши його у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн, посилаючись на безробіття та народження третьої дитини.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 16 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 16 липня 2015 року, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Суди обґрунтовано відмовили у позові відповідно до вимог ст. 192 СК України, оскільки підстав для зменшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 не вбачається. Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, за касаційною скаргою на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 16 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 16 липня 2015 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М. Ситнік