Дата документу 24.02.2015
Провадження №2/320/629/15
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді: Іваненко О.В.,

при секретарі: Ухановій Г.В.,

за участю представника позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Позивач обґрунтовує позов тим, що відповідач є батьком їх дитини, сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. На цей час шлюб між нею та відповідачем є розірваним за рішенням Мелітопольського міськрайонного суду. Син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, ніде не працює оскільки відразу після школи продовжив навчання у Державному Навчальному Закладі «Мелітопольський професійний ліцей залізничного транспорту». Згідно наданої довідки навчання проводиться за денною формою на 1-му курсі на бюджетній основі. На повному державному забезпеченні не перебуває, стипендія нараховується. Навчання триватиме до 22 лютого 2016 року. Стипендія нараховується помісячно. За січень 2015 року нараховано 315,00 грн. Вона офіційно не працевлаштована, має мінливі прибутки. Відповідач добровільно жодної допомоги дітям не надає. З відповідача проводяться утримання на інших неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_4 2003р.н. та доньку - ОСОБА_5 2010р.н. у розмірі 1/3 частини від усіх видів прибутків але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Хоча сплата за навчання не передбачена, але син змушений нести витрати на щоденний проїзд до навчального закладу, харчування, придбання одягу та придбання додаткових навчальних посібників та методичних матеріалів, які не видаються за бюджетний кошт. У зв'язку з тим, що форма навчання денна син не має змоги для працевлаштування або провадження будь якої господарської діяльності і для нормального життєзабезпечення її допомоги дитині не вистачає, а тому потребує сторонньої допомоги - допомоги від батька. Син ніяких прибутків, окрім допомоги від неї не отримує. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 500,00 гривень щомісяця, до закінчення навчання, до 22.02.2016 року.

У судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач проти задоволення позову заперечував, та пояснив, що ОСОБА_4 дійсно є його рідним сином. Він сплачує за рішенням суду на користь позивача аліменти на утримання двох інших неповнолітніх дітей. На даний час в нього не має можливості сплачувати аліменти на старшого сина, так як він мешкає з іншою родиною та має на утриманні непрацюючу дружини та малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_3 Крім того, його теперішня сім'я має боргові зобов'язання перед банком, які він повинен сплачувати. Крім цього, він повинен сплачувати комунальні послуги, купувати харчі, однак з 2013 року ніде не працює.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати її до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина, а також самі діти, які продовжують навчання.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_3 та позивач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.6).

18.02.2011 року шлюб між сторонами був розірваний, що підтверджується копією рішення суду (а.с.8).

З 01.09.2014 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є студентом групи ТУ-3 Державного учбового закладу «Мелітопольський професійний ліцей залізничного транспорту», навчається на денному відділенні на державному бюджеті та отримує стипендію щомісяця, за січень 2015 року отримав 315,00 гривень. Термін навчання до 22.02.2016 року. Даний факт підтверджується довідкою «Мелітопольського професійного ліцею залізничного транспорту» №10 від 06.02.2015 року та спростовує твердження позивача про те, що її син ОСОБА_4 не має самостійного заробітку.

Згідно ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття, виникає за обов'язковою сукупністю таких юридичних фактів: продовження навчання після досягнення повноліття; недосягнення дочкою, сином 23 років; потреби в матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Позивач ОСОБА_2 мешкає разом зі своїми дітьми: сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4, сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 та донькою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 у будинки по АДРЕСА_1 згідно довідки Виконавчого комітету Новобогданівської сільської ради №1951 від 16.12.2014р. (а.с.10).

На теперішній час, відповідач ОСОБА_3 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 Згідно довідок Виконавчого комітету Новобогданівської сільської ради №174 від 02.02.2015р., №176 від 02.02.2015р., № 30 від 15.01.2015 року відповідач ОСОБА_3 має на утриманні не працюючу дружину ОСОБА_6 та малолітню дитину ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3

Згідно довідки Виконавчого комітету Новобогданівської сільської ради №175 від 02.02.2015 року відповідач ОСОБА_3 з 2013 року та на даний час ніде не працює.

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.01.2015 року з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 та доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі 1/3 частки усіх видів доходів щомісяця до досягнення сином ОСОБА_4 повноліття.

Крім того, повнолітній ОСОБА_4 навчається на денній формі навчання та отримує стипендію.

Суд вважає, що виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв'язку з продовженням навчанням є правом дитини, яке нерозривно пов'язано з обов'язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомоги і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, той факт що син позивача ОСОБА_4 отримує стипендію, вчиться на державному замовленні та не сплачує кошти за навчання, проживає разом з позивачем, а тому не винаймає гуртожиток у зв'язку із навчанням та не несе витрат пов'язаних з проживанням, відповідач має аліментні зобов'язання перед позивачем у розмірі 1/3 частини його доходів, відповідач мешкає разом з іншою родиною та має на утриманні непрацюючу дружину та малолітню дитину.

Крім того, позивачем не надано жодних вагомих доказів того, що її син ОСОБА_4 потребує матеріального допомоги у зв'язку з навчанням, тому суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 79, 88, 130, 174, 212, 213, 214 ЦПК України, ст.180,182, 183, 199, 200 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду О. В. Іваненко