УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2015 р. м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Собіна І.М., Оніпко О.В.

секретар судового засідання: Демчук Ю.Ю.

за участі: сторін та представника третьої особи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дубенського міськрайонного суду від 25 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дубенського міського нотаріального округу Стадійчук Ольги Володимирівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: ОСОБА_3; про визнання недійсною і скасування письмової згоди подружжя на укладення спадкового договору щодо 1/2 частини квартири АДРЕСА_1,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 25 лютого 2015 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову до приватного нотаріуса Дубенського міського нотаріального округу Стадійчук О.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: ОСОБА_3; про визнання недійсною і скасування письмової згоди подружжя на укладення спадкового договору щодо 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

У поданій на рішення апеляційній скарзі позивач фактично покликався на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до помилкового вирішення справи.

На її обґрунтування зазначав про неврахування судом його пояснень щодо домовленості з ОСОБА_4, що спірна квартира перейде у власність ОСОБА_3 тільки після смерті обох її власників. Відповідач з двох примірників спадкового договору один залишила у себе, а інший з незрозумілих йому причин - передала лише ОСОБА_3

Вважав, що ОСОБА_3 жодної матеріальної чи моральної допомоги їм з дружиною не надавала, а спадковий договір сторонами не виконувався. Більше того, ОСОБА_4 ніколи не казала йому про укладення спадкового договору. Про його існування він дізнався після смерті дружини.

Судом сфальсифіковано обставини щодо того, що позивач не проводив оплати за спірну квартиру.

Згоду на укладення ОСОБА_4 спадкового договору давав, однак нотаріус йому роз'яснила, що в зв'язку з тим, що квартира є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, він буде стороною спадкового договору і ніхто без його волевиявлення не вправі розпорядитися належним майном. Тому не давав він своєї згоди на право ОСОБА_4 розпоряджатися його майном і від його імені підписувати будь-які документи.

Покликаючись на наведені обставини й на те, що ОСОБА_3 перешкоджає йому мешкати в спірній квартирі та через це він залишиться без житла, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про задоволення позову повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі та з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи і доводи позивача, колегія суддів прийшла до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив з необґрунтованості та недоведеності доводів позивача про те, що при підписанні він помилився в оспорюваній письмовій згоді внаслідок нерозуміння її змісту, причиною чого були неправомірні дії нотаріуса.

З матеріалів справи вбачається, і ці обставини сторонами не заперечуються, що 21 травня 2010 року ОСОБА_1 своєю письмовою згодою дозволив дружині - ОСОБА_4 укласти спадковий договір нерухомого майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, - квартири АДРЕСА_1. Згода посвідчена приватним нотаріусом Дубенського міського нотаріального округу Стадійчук О.В. і її зареєстровано в реєстрі за №1520 (а.с. 3).

28 травня 2010 року ОСОБА_4 уклала спадковий договір із ОСОБА_3, за умовами якого остання як набувач майна зобов'язалася виконувати передбачені в ньому розпорядження відчужувача і в разі її смерті набути право власності на належну ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 50 кв.м, житловою - 31, 9 кв.м (а.с. 4-4, зв.).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

Вважаючи, що в зв'язку з неправильним роз'ясненням йому прав і обов'язків нотаріусом при даванні своєї згоди на укладення спадкового договору він помилився щодо її правової природи, хибно розуміючи, що погодився на відчуження дружиною 1/2 частини квартири, тоді як інша 1/2 частина залишається у його власності, а при укладенні спадкового договору він повинен був бути стороною, у грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання згоди щодо 1/2 частини недійсною та скасувати її.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Відповідно до ст.ст. 1302-1304 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Відчужувачем у спадковому договорі може бути подружжя, один із подружжя або інша особа. Спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Норми ст. 229 ЦК України передбачають право особи, яка вчинила правочин, вимагати визнання його недійсним судом з тих підстав, що вона помилилася щодо обставин, які мають істотне значення. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

З роз'яснень, даних Пленумом Верховного Суду України в абз. другому-третьому п. 19 своєї постанови №9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", вбачається, що обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також, що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Крім того, рішенням Дубенського міськрайонного суду від 4 жовтня 2013 року, залишеним 28 листопада 2013 року без змін судом апеляційної інстанції, встановлено, що позивач та його дружина знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 14 травня 1984 року по день смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. 28 травня 2010 року ОСОБА_4 і її онука ОСОБА_3 уклали спадковий договір, яким у разі смерті відчужувача право власності на квартиру набуває ОСОБА_3 Укладення договору погоджено з ОСОБА_1, а сам позивач визнав, що така згода надавалася ним при здоровому розумі, ясній пам'яті та розумінні значення своїх дій без примусу. Підтвердив, що він з дружиною мали намір передати квартиру АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3

Спірна квартира збудована Житлово-будівельним кооперативом "Колос" за кошти, отримані за кредитною позикою. Повернення грошей провадилося ОСОБА_4 та її першим чоловіком.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Повно і правильно з'ясувавши обставини справи та встановивши, що до спірних правовідносин норми матеріального права, на застосуванні яких наполягав позивач, застосуванню не підлягають, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дубенського міського нотаріального округу Стадійчук О.В., третя особа: ОСОБА_3

Тому спростовуються правильністю та обґрунтованістю висновків суду доводи автора апеляційної скарги про помилку при даванні письмової згоди на укладення дружиною спадкового договору.

Не можна погодитися і з покликаннями ОСОБА_1 про хибність розуміння своїх прав і обов'язків внаслідок неправомірних дій нотаріуса, про те, що про існування спадкового договору він дізнався тільки після смерті дружини, а також про позбавлення його права на житло, оскільки вони є необґрунтованими і не впливають на правильність вирішення справи судом.

Підставою залишення апеляційної скарги без задоволення відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України є додержання при ухваленні рішення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Дубенського міськрайонного суду від 25 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді:

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого - судді Хилевича С.В.

судді:

з участю секретаря

позивача

відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від в цивільній справі за позовом до про скасування згоди на укладення 1/2 частини спадкового договору,-

ВСТАНОВИЛА:

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від -залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: