У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

15 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Поляницької сільської ради, третя особа - відділ Держземагенства у м. Яремче, про скасування державних актів на право власності на земельну ділянку, за касаційною скаргою ОСОБА_8, який діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 15 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Поляницької сільської ради, третя особа - відділ Держземагенства у м. Яремче, про скасування державних актів на право власності на земельну ділянку.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 14 червня 2012 року вона придбала у ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,1250 га в АДРЕСА_1. У свою чергу ОСОБА_6 придбала вказану земельну ділянку у ОСОБА_9 за договором купівлі-продажу від 30 серпня 2006 року, а ОСОБА_9 придбав земельну ділянку площею 0,25 га у ОСОБА_10 Однак її земельна ділянка перетинається із суміжними земельними ділянками площею 0,0390 га та 0,1010 га, які належать ОСОБА_5 Площа накладання земельних ділянок становить близько 0,0143 га та 0,0248 га.

На думку позивачки, перетин земельних ділянок виник у момент прийняття обмінного файлу на земельну ділянку ОСОБА_1010 жовтня 2006 року та видачі йому державних актів на право приватної власності на земельну ділянку, оскільки на той час земельна ділянка на місці перетину перебувала у приватній власності ОСОБА_9 на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 1 липня 2005 року. При цьому ОСОБА_10 державні акти на земельну ділянку від 21 листопада 2006 року, від 23 серпня 2007 року та від 15 червня 2011 року видано незаконно та з порушенням вимог земельного законодавства, внаслідок чого при виготовленні ОСОБА_5 правовстановлюючого документу було проведено захоплення її присадибної земельної ділянки. Крім того, ОСОБА_5 без жодних правовстановлюючих документів на частину земельної ділянки та без відповідних дозволів з боку органів місцевого самоврядування проводить польові та будівельні роботи на земельній ділянці, яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу.

Враховуючи вищевикладене, позивачка просила скасувати видані ОСОБА_10 державні акти на право власності на земельну ділянку площею 1,0079 га від 21 листопада 2006 року, площею 1,0080 га від 23 серпня 2007 року та площею 0,1400 га від 15 червня 2011 року.

Рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 15 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_8, який діє в інтересах ОСОБА_4, просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суди, на підставі доказів, наданих сторонами та належним чином оцінених судами, дійшли вірного висновку щодо відсутності обґрунтованих підстав для задоволення позову ОСОБА_4

Зокрема, докази та обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження судами і при їх дослідженні та встановленні судами дотримані норми процесуального та матеріального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків оскаржуваних судових рішень не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8, який діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 15 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун М.В. Дем'яносов А.В. Маляренко