Справа № 404/4973/14-ц
Номер провадження 2/404/37/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі:

головуючої судді -Панфілової А.В.

при секретарі - Палій М. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, законним представником якої є ОСОБА_1, служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради про встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільним майном чоловіка та жінки, що проживали однією сім"єю, визнання права власності на майно та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_1, діючої як законний представник малолітньої ОСОБА_4, служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, державний нотаріус Кіровоградської міської державної нотаріальної контори №1 Биков С.Є. про визнання майна особистою приватною власністю, зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в інтересах якої діє ОСОБА_1 про визнання за нею права на частину будинку , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільним майном чоловіка та жінки, що проживали однією сім'єю та визнання права власності на майно, відповідно до остаточно уточнених вимог зазначила, що в період з 13 жовтня 2001 року по 01 жовтня 2011року вона та ОСОБА_7 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу в будинку по АДРЕСА_5 були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. 01.02.2012 р. зареєстрували шлюб. За період проживання однією сім'єю було усиновлено доньку - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н. ІНФОРМАЦІЯ_3 р. ОСОБА_7 помер. Після його смерті відкрилась спадщина. За період проживання із ОСОБА_7 однією сім'єю до моменту реєстрації шлюбу ними було надбано майно, яке відповідно до положень ст. 74 Сімейного кодексу України належить їм на праві спільної сумісної власності. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7 окрім позивача є: донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н., сини спадкодавця від першого шлюбу: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5., та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 р. н. Між позивачем та відповідачами виник спір щодо майна, вона неодноразово отримувала від відповідачів на свою адресу та в бік її малолітньої дитини погрози з вимогою відмовитись від спадщини, тому що в іншому випадку на неї чекає фізична розправа. З цього приводу за її заявами правоохоронні органи здійснюють розслідування вказаних епізодів.

На обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що за час спільного їх життя за рахунок спільного сімейного бюджету ОСОБА_7 та ОСОБА_1 було набуте майно, що є їх спільною сумісною власністю: квартира АДРЕСА_6 автомобіль TOYOTA Rav 4, 2005року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.; автомобіль TOYOTA Rav 4 (V=2000), 1999 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3; 1 324 910 акцій Приватного акціонерного товариства «Весна» () загальною номінальною вартістю 132491,0 грн. (частка у статутному капіталі 79,6536 %), що обліковуються на рахунку у цінних паперах № 300772-UA10340015 в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Хрещатик»» (МФО 300670, вул. Хрещатик, 8а, м. Київ, 01001), який відкрито на ім'я ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6. Крім того, ОСОБА_7 як акціонеру ПрАТ «ВЕСНА» було нараховано дивіденди загальною сумою 64600,00 грн. За життя ОСОБА_7 заповіту не склав, а спадкоємцями після його смерті є його діти - відповідачі за її позовом, які у добровільному порядку виділити позивачу її частку у спільному майні відмовляються, тому дане майно просить визнати спільним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_7 як чоловіка та жінки які проживали однією сім'єю, але не перебували у шлюбі між собою та визнати за нею право власності на 1/2 частину даного майна.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник позов не визнали повністю та подав зустрічний позов, у якому з урахуванням останніх уточнень просив визнати особистою приватною власністю ОСОБА_7: 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_5 квартиру АДРЕСА_6 автомобіль TOYOTA Rav 4, 2005 року випуску, днз НОМЕР_2; автомобіль TOYOTA Rav 4, 1999 року випуску, днз НОМЕР_3; грошові кошти, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_4 у Кіровоградській філії АБ «Південний», грошові кошти, що знаходяться на картковому рахунку № НОМЕР_5 в ПАТ КБ «Хрещатик» м. Київ; грошові кошти, що знаходяться на вкладному (депозитному) рахунку № НОМЕР_6 в ПАТ КБ «Хрещатик» м. Київ; 1 324 910 шт. акцій Приватного акціонерного товариства «Весна» () загальною номінальною вартістю 132 491грн. що складає 79,6536 % статутного фонду ПАТ «Весна», які обліковуються на рахунку в цінних паперах № 300772-UA10340015 в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Хрещатик» ; 64600грн. дивідендів від діяльності Приватного акціонерного товариства «Весна».

При цьому, посилаються на ст. 57 Сімейного кодексу України (особиста приватна власність дружити на чоловіка) та постанову ПВСУ від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя», де вказано, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Зазначив, що шлюб ОСОБА_7 та ОСОБА_1 було зареєстровано лише 01.02.2012 р., а вищевказане майно придбане до шлюбу, за особисті кошти ОСОБА_7, без будь-якої участі ОСОБА_1 отже, воно є особистою приватною власністю ОСОБА_7 Будинок по вул. Комунальній, 1 придбано за договором міни від 24.04.1991 р., потім договір було змінено на свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок від 23.09.1994 р., добудовувався за час проживання їх батька з матір»ю в період їх спільного проживання до 1999року; квартира АДРЕСА_6 була придбана ОСОБА_7 22.02.2008 р. для проживання його сина -відповідача у справі ОСОБА_3 , в договорі вказано про купівлю квартири за власні кошти ОСОБА_7; згідно квитанції від 21.05.2010 р. АБ «Південний» ОСОБА_7 були занесені на депозитний рахунок АБ «Південний» грошові кошти в сумі 35 000 дол. США. Згідно квитанції від 21.04.2010 р. Кіровоградської філії ВАТ КБ «Хрещатик» ОСОБА_7 були внесені кошти в сумі 50 000 дол. США. Отже, вказані квитанції свідчать про те, що грошові кошти, які знаходяться на депозитних рахунках в АБ «Південний» та ВАТ КБ «Хрещатик» перебували у власності ОСОБА_7 ще до укладення шлюбу з ОСОБА_1 Стверджується , що ЗАТ «Весна» (зараз ПрАТ «Весна») було зареєстровано 09.09.1992 року. Відповідно до змін до установчого договору ЗАТ «Весна» від 28.06.1996 року статутний фонд був поділений на 742 016 акцій, з них ОСОБА_7 належало - 494 501 акція, що складало 66,64 % статутного фонду відповідно. Згідно установчих документів станом на квітень 2006 року ОСОБА_7 належало 79,42 % акцій ПрАТ «Весна». Зазначається, що ОСОБА_1 не доведено її участі коштами чи діями у придбанні майна , яке вона просить визнати спільним майном подружжя. Звертається увага суду на неможливість встановлення факту проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу при тому, що позивавач в цей період перебувала в зареєстрованому шлюбу з іншим чоловіком та усиновила дитину в свідоцтві про народження якої зазначено батьком ОСОБА_8.

ОСОБА_9 та в інтересах якої діяв ОСОБА_2, підтримали нею поданий позов про визнання права власності на майно, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_7 та ОСОБА_9, а саме після уточнення позовних вимог : 1/2 частину будинку по АДРЕСА_5 який було придбано згідно договору міни від 24.04.1991 р. Стверджується, що з часу розірвання шлюбу до 1999 року в період спільного проживання за рахунок спільних коштів ними було придбано даний будинок , який ними ж було добудовано та акції ЗАТ «Весна» в кількості 494 501 шт., що станом на 28.06.1996 року становить 66,64 % статутного фонду акціонерного товариства. Вказані акції були придбані за рахунок коштів (4 945 010 000 крб.) отриманих ОСОБА_9 в квітні-травні 1996 року в позику від ОСОБА_10 та ОСОБА_11.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1підтримала заявлений нею позов за заперечувала проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 та позову ОСОБА_6 , наполягаючи на вищевказаних обставинах.

Стверджується, що шлюб ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було розірвано ще в 1980році, до 1999року до виїзду з України до Ізраїлю ОСОБА_6 проживала окремо за адресою : АДРЕСА_7, яку продала та розпорядилася коштами на власний розсуд, оскільки після розірвання шлюбу фактично між ОСОБА_7 і ОСОБА_6 було проведено розподіл майна за яким ОСОБА_7 не претендував на кв. АДРЕСА_7 , а ОСОБА_6 не претендувала на інше майно в т.ч. на будинок по АДРЕСА_5 При цьому, стверджує, що протягом довгого часу ОСОБА_7 стверджував , що він є холостяком.

Судом встановлені наступні факти.

01.02.2012 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а. с. 10 т.1 ).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 12 т.1).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина.

З матеріалів спадкової справи , наданої державним нотаріусом Кіровоградської міської державної нотаріальної контори №1 Биковим С.Є. вбачається, що спадщину прийняла позивач ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 законним представником якої ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 надав заяву про відмову від спадщини на користь ОСОБА_2 ( а.с. 186 т.1- а.с.136 т.2 ).

· В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року з 13 жовтня 2001 року по 01 жовтня 2011 року проживали однією сім'єю без укладення шлюбу. Зазначене підтверджується довідкою квартального комітету відповідно до якої ОСОБА_1 не проживала у будинку по АДРЕСА_8 з 2001 року, де зареєстрована, матеріалами досліджуваної судової справи № 1109/1117/2012 (2о/1109/100/2012) про усиновлення дитини гр. України ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н. у якій відповідно до заяви самим ОСОБА_7 було зазначено, що проживає з ОСОБА_1 в цивільному шлюбі з 2001 року однією сім'єю в будинку за адресою АДРЕСА_5 (а. с. 116-118 т.1 ).

Зазначене підтверджується встановленими обставинами у рішенні суду від 14.02.2012 р. (а. с. 36 т.3). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 08.02.2012 р. ОСОБА_12 проживала саме у будинку по АДРЕСА_5 (а. с. 119 т.1 ).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Позивачем ОСОБА_1 було надано до суду копії закордонних паспортів ОСОБА_7 та ОСОБА_1 з відмітками про перетин кордону та візами, що свідчить про здійснення спільних подорожей по різним країнам світу (а. с. 25-35 т. 6) та спільних фотографій за період всього спільного проживання з 2001 року ( а.с. 1-107 т.5 ).

Згідно даних про реєстрацію транспортних засобів ToyotaRav 4, д.н.з. НОМЕР_3 та ToyotaRav 4, д.н.з. НОМЕР_2 містять зазначення про надання права керування транспортними засобами ОСОБА_1 (а. с. 36-37 т. 1 ).

Крім того, з узгоджених між собою показань допитаних свідків ОСОБА_13;ОСОБА_14; ОСОБА_15; ОСОБА_15 Н; ОСОБА_16; ОСОБА_17; ОСОБА_15; ОСОБА_18 достовірно вбачається, що позивач та ОСОБА_7, не перебуваючи у шлюбі між собою, близько 10 років проживали однією сім'єю. Після чого, 01.02.2012 р. офіційно оформили свої відносини шляхом реєстрації шлюбу.

Ззаначені обставини , встановлені судом , спростовують пояснення відповідача ОСОБА_2 та свідків з боку відповідача: ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_3, які вказали, що ОСОБА_1 не проживала з ОСОБА_7 і вони взагалі її не знають. Їхні покази спростовуються вищенаведеними належними та допустимими доказами, зокрема, спільними фотографіями, відеозаписами .

Зазначення про реєстрацію шлюбу ОСОБА_1 з іншим чоловіком не спростовує факту проживання однією сім»єю, оскільки період спільного проживання визначено до 01 жовтня 2011року , при тому, що інший шлюб існував з 11.11.11року по 24.01.12 року. Та при тому, що вже 01.02.12 року був зареєстрований шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , підтверджуються цим пояснення позивача ОСОБА_1 формальність короткочасного шлюбу з іншим чоловіком.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" при вирішенні спору між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання.

При цьому, встановлено, що автомобіль ToyotaRav 4, д.н.з. НОМЕР_3, було придбано 27.03.2003 р. тобто до набрання чинності СК України. Окрім того, як позивач ОСОБА_1 так і свідок ОСОБА_21 стверджували в судовому засіданні , що даний автомобіль був подарунком ОСОБА_1 від ОСОБА_7, який вони їздили спільно купувати до м. Одеси.

Оскільки дане майно придбано до набуття чинності СК України , правовідносини щодо даного автомобіля мають регулюватися КпШС України , з точки зору застосування судової практики про поділ майна осіб, які перебували в цивільному шлюбі, є рішення Верховного Суду у справі №6-135цс13 від 25.12.2013. У цьому рішенні розкрито підходи до поділу майна осіб, які перебували у цивільному шлюбі до набрання чинності положеннями СК, які врегулювали такі відносини.

ВС у своєму рішенні підтвердив право осіб, які перебували або перебувають в цивільному шлюбі, на поділ майна, яке вони набули до 1 січня 2004 р. Суд указав, що майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їх спільної сумісної власності, якщо майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім'ї (при цьому спільною працею осіб слід уважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, внаслідок яких вони одержали спільні чи особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); або інше не встановлено письмовою угодою між ними.

При цьому ВС указав, що суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім'єю, слід встановити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок спільної праці. Суд наголосив, що сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без встановлення факту ведення спільного господарства, побуту та бюджету не може бути підставою для визнання права власності на половину майна за кожною із сторін.

За даних обставин автомобіль ToyotaRav 4, д.н.з. НОМЕР_3 не може бути визнано спільним майном, оскільки жодного доказу суду , що дане майно придбане сторонами внаслідок спільної праці суду не надано.

Автомобіль ToyotaRav 4, д.н.з. НОМЕР_2, було придбано ОСОБА_7 27.08.2005 р., тобто в період спільного проживання однією сім»єю, відповідно до встановлених обставин судом, ОСОБА_1 вказано як особу, що має право керування транспортним засобом. При цьому , позивачем надаються докази наявності у неї реалізованого майна , що було використаним для придбання спільного майна вт даний період часу спільного проживання.

Квартиру АДРЕСА_6 було придбано ОСОБА_7 22.02.2008р., що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 22.02.2008 р., вказане майно було придбане за час спільного проживання позивача та ОСОБА_7 однією сім'єю без шлюбу. При цьому судом встановлено, що даний договір було укладено в присутності позивача ОСОБА_1 , нею ж зазначено, що дана квартира купувалася для сина ОСОБА_3 де він і проживає на даний час. Договір містить п. 1.6 Договору , із зазначенням, що покупець у шлюбі не перебуває, і грошові кошти, що витрачаються покупцем на придбання квартири за цим договором, не є спільною сумісною власністю та є особистою приватною власністю, і осіб які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на грошові кошти ( чи їх частку) , витрачені на купівлю квартири, у тому числі й відповідно до ст.ст. 65,74 та 97 СК України відсутні ( а.с. 126-127 т.2) , що свідчить про те, що дана квартира купувалася за власні кошти ОСОБА_7 та спростовує ствердження позивача про те, що дана квартира є спільним майном подружжя.

Станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 року, тобто на момент смерті, ОСОБА_7 належало 1 324 910 простих іменних акцій ПрАТ «Весна» згідно виписки про стан рахунку в цінних паперах, наданої депозитарною установою ПАТ «Хрещатик» (а. с. 132 т.3) .

У судовому засіданні сторони намагалися довести суду , що право власності на вказані акції ОСОБА_7 набув наступним чином:

Саме ОСОБА_1 стверджувала , що після реєстрації свідоцтва про випуск акцій №12/11/1/04 від 09 липня 2004 року, ОСОБА_7 зареєстрував право власності на 399 817 акцій. До системи реєстру таку інформацію внесено 03 листопада 2004 року на підставі розпорядження ЗАТ «Весна» реєстратору ЗАТ «Цукорагрореєстр» про внесення змін до системи реєстру в зв'язку з придбанням та оплатою акцій акціонерами ЗАТ «Весна» згідно списку, наданого ЗАТ «Весна» реєстратору. На підставі цього, 03 листопада 2004 року акціонерам ЗАТ «Весна» було видано сертифікати акцій. Зокрема, ОСОБА_7 було видано сертифікат акцій на 399 817 штук, що стало підтвердженням його права власності на дану кількість акцій ЗАТ «Весна». До цього сертифікати ЗАТ «Весна» реєстратором ЗАТ «Цукорагрореєстр», який здійснював ведення системи реєстру акціонерів ЗАТ «Весна» з березня 1998 року, не видавалися, про що свідчать записи журналу обліку виданих, погашених, втрачених та знищених сертифікатів іменних цінних паперів ЗАТ «Весна», наданого ЗАТ «Цукорагрореєстр» при передачі системи реєстру власників акцій до ЗАТ «Приватбанк» 15 лютого 2007 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин), не пізніше ніж через шість місяців після реєстрації випуску акцій акціонерне товариство зобов'язано видати акціонерам акції (сертифікати акцій). Сертифікати акцій усім акціонерам було видано в межах встановленого шестимісячного строку 03.11.2004 року.

Про все це свідчить один із реквізитів на сертифікаті акцій, який належав ОСОБА_7: дата випуску акцій - 09.07.2004 року. Цей реквізит має місце і на всіх інших сертифікатах, які були видані акціонерам ЗАТ «Весна». Незалежний реєстратор ЗАТ «Цукорагрореєстр» (), який здійснював облік прав власності на акції ЗАТ «Весна», здійснював ведення журналу обліку виданих, погашених, втрачених та знищених сертифікатів іменних цінних паперів ЗАТ «Весна», де чітко вказано що перші сертифікати було видано на підставі випуску акцій 09.07.2004 року кожному акціонеру 03.11.2004 року. Дата 3 листопада 2004 року має місце на кожному сертифікаті, який видавався акціонерам.

Свідоцтвом про випуск акцій №12/11/1/04 від 09 липня 2004 року було скасоване свідоцтво про випуск акцій №39/11/1/98 від 13 квітня 1998 року. Свідоцтво про випуск акцій №39/11/1/98 від 13 квітня 1998 року було отримано з порушенням чинного законодавства, зокрема ст. 30, 33, 38, 40 Закону України «Про господарські товариства» щодо порядку скликання та прийняття рішення загальними зборами товариства про збільшення статутного капіталу, що було виявлено при перевірці Кіровоградським територіальним управлінням Державної комісією з цінних паперів та фондового ринку. У зв'язку із проведеною перевіркою, Кіровоградським територіальним управлінням НКЦПФР було складено акт від 27.09.2005 р. № 166-КІ та винесено постанову «Про накладення санкцій за правопорушення на ринку цінних паперів» №166-КІ від 05.10.2005 року. Окрім того, свідоцтво було видане з порушенням прикінцевих положень Закону України «Про Національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні» (N 710/97-ВР), який вступив в дію 06.01.1998 року. Рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку №95 від 31.07.1998 року було затверджене Положення про вимоги до сертифікатів цінних паперів, випущених у документарній формі (вступило в силу 04.09.1998 року), згідно якого встановлювалися вимоги до сертифікатів акцій. Дані порушення не давали змоги внести зміни до системи реєстру на видати акціонерам сертифікати акцій, що були б підтвердженням їх права власності на акції. Тому до 03 листопада 2004 року в системі реєстру власників акцій ЗАТ «Весна» була внесена інформація про акціонерів ЗАТ «Весна», які придбали акції, зареєстровані свідоцтвом про випуск акцій №46-У від 18.11.1994 року. Згідно Установчого договору про створення ЗАТ «Весна», рішення зборів Засновників Протокол № 1 від 26.05.1994 р. у ОСОБА_7 була у власності одна акція.

До 2004 року загальних зборів акціонерів ЗАТ «Весна» відповідно до вимог чинного на той час законодавства не проводилось. Прийняття рішень загальними зборами акціонерів ЗАТ «Весна» відображено в матеріалах позапланової перевірки діяльності ЗАТ «Весна» на ринку цінних паперів, що здійснювалась Кіровоградським територіальним управлінням ДКЦПФР у 2005 році, про що 15 вересня 2005 року був складений акт. В результаті проведення вказаної перевірки було виявлено численні правопорушення щодо скликання та проведення загальних зборів акціонерів. Всі надані для перевірки протоколи загальних зборів вказують на незаконність прийняття зборами відповідних рішень, з чого можна зробити висновок, що загальні збори акціонерів ЗАТ «Весна» не проводилися зовсім, а протоколи загальних зборів друкували за необхідністю.

Придбання простих іменних акцій ЗАТ «Весна» ОСОБА_7 у кількості 399 817 штук було здійснене одразу після реєстрації випуску акцій в Кіровоградському територіальному управлінні ДКЦПФР 09.07.2004 року.

26.04.2006 року на ім'я ОСОБА_7 було видано сертифікат акцій в кількості 921 324 простих іменних акцій на підставі реєстрації свідоцтва про реєстрацію випуску акцій №4/11/1/06 від 26 квітня 2006 року. Сумарна кількість акцій, зареєстрованих даним свідоцтвом складала 966 840 штук. До цього кількість акцій, які належали ОСОБА_7 була 399 817 штук.

На момент передачі реєстру власників іменних цінних паперів від ЗАТ «Цукорагрореєстр» до Кіровоградської філії ЗАТ «Приватбанк» 15 лютого 2007 року кількість акцій у ОСОБА_7 була 1 321 141 штук. Ця кількість зафіксована у реєстрі власників іменних цінних паперів від 15.02.2007 року, виданого ЗАТ «Цукорагрореєстр» при передачі системи реєстру до Кіровоградської філії ЗАТ «Приватбанк».

14 січня 2009 року ОСОБА_7 за допомогою торговця цінними паперами ПАТ «Хрещатик» згідно договору доручення про надання послуг з купівлі цінних паперів №2-Б/09 від 14 січня 2009 року придбав ще 3769 акцій, внаслідок чого кількість акцій ЗАТ «Весна» (далі - ПрАТ «Весна»), що зареєстровані за ОСОБА_7 стала 1 324 910 штук.

Після переведення 05 травня 2009 року акцій ЗАТ «Весна» з документарної форми існування в бездокументарну ведення системи реєстру акціонерів ЗАТ «Весна» було передане від реєстратора ЗАТ «Приватбанк» до зберігача цінних паперів ВАТ «Хрещатик».

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 пояснив, що працював в період з 1998 по 2006 рік в ЗАТ «Цукорагрореєстр» та здійснював ведення системи реєстру ЗАТ «Весна» на підставі договору, щодо формування системи реєстру ЗАТ «Весна» та вказав наступне:

Свідоцтво про випуск акцій №39/11/1/98 від 13 квітня 1998 року, видане Кіровоградським територіальним управлінням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку ЗАТ «Весна» на 696500 акцій загальною номінальною вартістю 69650 грн., було видане з порушенням Закону України «Про Національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні», зокрема статті 4 «Форми випусків цінних паперів». Закон вступив в силу з 06 січня 1998 року і зобов'язував кожного емітента цінних паперів при реєстрації випуску визначатися з формою випуску - документарна або без документарна. Видане свідоцтво не мало даного реквізиту, тому не можна було визначити хто повинен здійснювати облік прав власності на цінні папери - реєстратор чи зберігач. В зв'язку з даною невідповідністю виникла проблема формування реєстру власників іменних цінних паперів на підставі Свідоцтва про випуск акцій №39/11/1/98 від 13 квітня 1998 року, виданого Кіровоградським територіальним управлінням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку. Окрім того, до статуту ЗАТ «Весна» не було внесено змін щодо акціонерів - в статуті не було жодної інформації хто є акціонером ЗАТ «Весна». Це йшло в порушення пункту 6 «Формування системи реєстру» Положення про порядок ведення реєстрів власників іменних цінних паперів, затвердженого Рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку №60 від 26 травня 1998 року. В 2004 році ЗАТ «Весна» здійснило випуск акцій відповідно до чинного законодавства - і на підставі цього Кіровоградським територіальним управлінням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку було видане Свідоцтво про випуск акцій №12/11/1/04 від 09 липня 2004 року, яким було скасоване свідоцтво про випуск акцій №39/11/1/98 від 13 квітня 1998 року. Було внесено зміни до переліку акціонерів, яким було надано право здійснити оплату і придбати прості іменні акції ЗАТ «Весна». І на підставі цього переліку було сформовано нарешті реєстр акціонерів ЗАТ «Весна» згідно Свідоцтва про випуск акцій №12/11/1/04 від 09 липня 2004 року, а 3 листопада 2004 року всім акціонерам було видано сертифікати, на яких було вказано: дата випуску: 09 липня 2004 року. Дані сертифікати втратили чинність на підставі Свідоцтва про випуск акцій №6/11/1/09 від 2 травня 2009 року, виданого Кіровоградським територіальним управлінням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку в зв'язку зі зміною форми існування акцій - з документарної в бездокументарну. При бездокументарній формі існування акції обліковуються у формі записів у зберігача, а підтвердженням права власності на акції є виписка з рахунку в цінних паперах. При дематеріалізації акцій сертифікати акцій вилучалися у акціонерів, для чого була створена комісія зі знищення сертифікатів акцій, тому збереження сертифікату акцій в оригінальному вигляді не було.З цього моменту ЗАТ «Цукорагрореєстр» почав видавати товариству реєстри власників іменних цінних паперів, які до цього не видавалися. Згідно Положення про порядок ведення реєстрів власників іменних цінних паперів, затвердженого Рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку №60 від 26 травня 1998 року, реєстр власників іменних цінних паперів реєстратор надавав акціонерному товариству на підставі запиту про складання реєстру на певну дату згідно п.4.4.6. даного Положення. Без даного запиту реєстратор не мав права формувати реєстр власників іменних цінних паперів. Інформацію про те, що таких запитів від ЗАТ «Весна» ЗАТ «Цукорагрореєстр» не отримував, видно з відповідей, які ЗАТ «Цукорагрореєстр» надавав Кіровоградському територіальному управлінню Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку при проведенні перевірки у вересні 2005 року.

З цих підстав позивач зазначає , що надані відповідачами реєстри не є доказами того, що вони були сформовані на відповідні дати.

Відповідачами не заперечується факт випуску акцій в 2006 році та 2009року, при цьому стверджується , що

· перший випуск акцій мав місце в 1994 році, ОСОБА_7 належить - 0,01 % акцій, організації орендарів - 99,99%, на підставі установчого договору , затвердженого протоколом № 1 від 26.05.1994 року.

· Другий випуск акцій проведено в 1998 році, відповідно до якого ОСОБА_7 має 66,6429% ( 494 501шт.) на підставі змін до установчого договору , затвердженого протоколом № 2 від 24.06.1996 року.

· В 1999 році згідно реєстру власників цінних паперів ОСОБА_7 має 68,8825% ( 511120шт.)

· В 2003 році на підставі договору дарування від 03.11.03 року подаровано ОСОБА_2 111303 шт. акцій.

· 25.11.04 року згідно реєстру власників цінних паперів ОСОБА_7 має 53,8825% ( 399817шт.)

· Третій випуск акцій 26.04.2006 року 55,3900 % ( 921 324шт.)

· Згідно рєстру прав власників цінних паперів від 18.05.06 року за ОСОБА_7 - 79,427% (1321141шт.)

· На час смерті ОСОБА_7 - 79,6536 % ( 1 324 910шт.).

Стверджується, що зазначене свідчить про те, що з акцій придбаних до 2001 року залишилось 24,0370% (399 817шт.), які є його особистою власністю, а інші придбані в 2006 році за власні кошти ОСОБА_7 , оскільки позивачем не надано доказів її участі у придбані даних акцій її участю коштами чи працею. Спростовують зазначення позивача, щодо її участі в діяльності ПАТ « Весна» згідно наданих позивачем ОСОБА_1 довіреностей на представництво нею інтересів товариства та особистих двіреностей від фізичної особи ОСОБА_7 зазначивши , що в даному випадку ОСОБА_1 надавала правову допомогу як ОСОБА_7 так і Товариству , що не дає їй права на визнання за нею як дружиною права власності за 1/2 частину даних акцій.

Вважають, що за даних обставин не підлягають задоволенню вимоги і щодо визнання спільним майном та визнання права власності на 1/2 частину невиплачених дивідендів.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, кожен окремо та в їх сукупності, заслухавши покази свідків, суд дійшов висновку, що право власності на акції ЗАТ «Весна» у ОСОБА_7 виникло не з моменту видачі йому сертифікату акцій від 03.11.2004 р. як стверджується позивачем , а з моменту внесення ним коштів за дані акції.

При цьому , позивач не надала суду доказів відповідно до приписів статей 58-59 ЦПК України придбання цінних паперів виключно за сумісні кошти подружжя, вартості, за яку вони були придбані, та не обґрунтувала і не довела суду свого права на стягнення частини коштів за їх придбання . Саме з цих підстав позов , щодо визнання даного майна спільним майном подружжя та визнання права власності на 1/2 частину акцій задоволенню не підлягає.

Згідно відповіді ПрАТ «Весна» № 33 від 23.06.2014 р. на запит Першої Кіровоградської міської державної нотаріальної контори № 893/02-14 від 06.06.2014 р., станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 р. акціонеру ПрАТ «Весна» ОСОБА_7 були нараховані та невиплачені дивіденди за: 2007 рік нараховано 40 000,00 грн. до виплати 34 000,00 грн.; 2008 рік нараховано 24 000,00 грн. до виплати 20 400,00 грн.; 2009 рік нараховано 12 000,00 грн. до виплати 10 200,00 грн. Загальна сума нарахованих дивідендів складає 76 000,00 грн. до виплати 64 600,00 грн.( ст.90-91 т.2).

З урахуванням висновків суду , що акції ПАТ «Весна» є особистим майном померлого, відсутні правові підстави для задоволення вимоги позивача про визнання спільним майном та визнання права власності на 1/2 частину дивідентів, в цій частині позов задоволенню не підлягає з вищезазначених підстав.

Відповідно до ст. 74 СК України, на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

З урахуванням твердження позивача , що відповідач ОСОБА_2 не має права на звернення до суду з позовом про визнання майна особистим майном померлого ОСОБА_7 , суд зазначає, що спільне сумісне майно, подружжя мало право розділити між собою при житті ОСОБА_7 в натурі відповідно до ст.71 СК України, що не відбулось у зв'язку із смертю одного із подружжя.

Позивачем було надано суду докази своєї фінансової участі у придбанні майна за час проживання із ОСОБА_7 однією сім'єю без реєстрації шлюбу за період з 13.10.2001 р. по 01.10.2011 р., а саме:

Довідка про одержані доходи та утримані податки за період з 01.01.2010 р. по 31.12.2010 р., згідно якої за вказаний період ОСОБА_1 нараховано доходу у розмірі 19684,56 грн.,

1)
Договір оренди приміщення від 17.01.2007 р., укладений між ФОП ОСОБА_23 та ДП «Фаберлік-Україна», відповідно до якого ФОП ОСОБА_23 передала в оренду ДП «Фаберлік-Україна» в термінове платне користування приміщення площею 66,91 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке належить орендодавцю на підставі свідоцтва про право власності від 01.08.2006 р. та віднесено до категорії нежитлових приміщень. Згідно вказаного договору орендна плата за місяць оренди складала 2475 дол. США.

2) Додаткову угоду від 01.11.2008 р. до договору оренди приміщення від 17.01.2007 р., згідно якої розмір орендної плати за останній місяць користування приміщенням (за період з 17.11.2008 р. по 17.12.2008 р.) становила 43123,91 грн.

3) Виписку від 08.12.2008 р. по особовому рахунку № 26020.1.9000657.25 СПД ОСОБА_23. в Кіровоградській філії АКБ «ТАК-Комерцбанк» за період з 14.03.2007 по 31.08.2007 р., згідно якої оборот коштів склав станом на 14.03.2007 р. - 24 997,50 грн., 30.03.2007 р. - 24 997,50 грн., 05.04.2007 р. - 12 498,75 грн., 07.05.2007 р. - 12 498,75 грн., 05.06.2007 р. - 12 498,75грн., 05.07.2007 р. - 12 498,75 грн., 06.08.2007 р. - 12 498,75 грн.,

4) Виписку від 21.11.2008 р. по особовому рахунку № 2600.5.9000260.01 СПД ОСОБА_23. в Кіровоградській філії АКБ «ТАК-Комерцбанк» за період з 31.08.2007 по 17.09.2007 р., згідно якої оборот коштів склав станом 06.09.2007 р. -12 502,14 грн., 07.09.2007 р. - 12 300,00 грн.

5) Виписку від 21.11.2008 р. по особовому рахунку № 2600.1.0646178.01 СПД ОСОБА_23 в ВАТ «СВЕДБАНК» за період з 15.09.2007 р. по 21.11.2008 р., згідно якої дохід станом на: 10.10.2007 р. - 12 502,14 грн., 06.11.2007 р. - 12 504,14 грн., 07.12.2007 р. - 12 504,14 грн., 28.12.2007 р. - 13 186,75 грн., 03.04.2008 р. - 38 294,16 грн., 05.05.2008 р. - 12 502,14 грн., 09.06.2008 р. - 12 502,14 грн., 03.07.2008 р. - 12 502,14 грн., 05.08.2008 р. - 12 502,14 грн., 04.09.2008 р. - 12 502,14 грн., 08.10.2008 р. - 12 502,14 грн., 05.11.2008 р. - 14 186,00 грн., 05.11.2008 р. - 14 330,25 грн.

Зазначені доходи не можуть підтверджувати витрати на придбання як спільного майна , оскільки дані доходи були отримані вже після придбання майна , що є предметом розгляду.

Згідно відповіді начальника ОКП КООБТІ В. В. Шихової від 13.01.2015 р. № 13-17/20 на запит адвоката Нефьодова О. О. ОСОБА_23 - матір позивача ОСОБА_1 була власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 17.09.1999 р. № 1717, в обмін якого оформила свідоцтва про право власності від 01.08.2006 р., в обмін якого оформила свідоцтва про право власності від 19.05.2008 р. на житлове приміщення 61,9 кв. м., яке перейшло ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25.12.2012 р. № 366.

1)
Згідно відповіді начальника ОКП КООБТІ В. В. Шихової від 13.01.2015 р. № 12-17/20 на запит адвоката Нефьодова О. О. ОСОБА_26 - батько ОСОБА_1 був власником квартири АДРЕСА_4 на підставі свідоцтва проправо власності на житло від 29.02.2000 р. № 299, яка перейшла ОСОБА_23 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20.09.2002 р. № 3-2084, яку продала ОСОБА_27. (договір купівлі-продажу від 28.12.2010 р. № 6195).

2) Згідно відповіді начальника ОКП КООБТІ В. В. Шихової від 13.01.2015 р. № 14-17/20 на запит адвоката Нефьодова О. О. ОСОБА_23 була власником квартири АДРЕСА_3 (на теперішній час - АДРЕСА_3) на підставі договору купівлі-продажу від 13.11.2001 р. № 3786, яка перейшла ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25.12.2012 р. № 363.

3) Квитанція № 44 від 25.07.2006 р., видана ТЗОВ «Західінкомбанк» про погашення кредиту згідно кредитного договору № 0303/104 від 05.05.06 р. у сумі 1995,00 дол. США, що еквівалентно 10074,75 грн.

4) Довідка № 1-07/132 від 17.04.2007 р., видана за підписом ректора та головного бухгалтера Кіровоградського інституту регіонального управління та економіки про те, що вона працювала старшим викладачем кафедри господарського та цивільного права юридичного факультету КІРУЕ з заробітною платою 2156 грн.

5) Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.04.2007 р. № 459 посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_28, ОСОБА_1 продала ОСОБА_29 земельну ділянку площею 1000,00 кв. м., кадастровий номер НОМЕР_8 за 43800,00 грн.

6) Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.04.2007 р. № 460, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_28, ОСОБА_23 продала ОСОБА_29 земельну ділянку площею 1000,00 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_7 за 43800,00 грн.

7) Згідно звіту суб'єкта малого підприємництва-фізичної особи-платника єдиного податку за четвертий квартал 2011 року ОСОБА_8. у 2011 році отримала дохід у розмірі 94 500,00 грн.

8) Згідно довідки Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради про нарахований дохід та утриманий податок за період з січня 2007 р. по березень 2007 р. ОСОБА_1 отримала дохід у розмірі 6988,62 грн.

9) Згідно розписки від 22.12.2010 р. ОСОБА_27 дав завдаток ОСОБА_23 за квартиру в АДРЕСА_4 у розмірі 1000 у.о. Вартість квартири 16200 у. о.

10) Згідно угоди про завдаток від 22.12.2010 р. ОСОБА_23 для забезпечення належного виконання зобов'язання щодо купівлі-продажу квартири по АДРЕСА_4 отримала від ОСОБА_27 завдаток у розмірі 8000 грн., що еквівалентно 1000 дол. США. Згідно угоди об'єкт продавався за 129600 грн., що еквівалентно 16200 дол. США.

11)

Надані суду слідуючі документи свідчать про отримані доходи, але в період часу задовго до придбання спірного майна , що є предметом розгляду , а суду при цьому не доведено яке саме майно за рахунок цих коштів було придбане.

А саме це:

Виписка від 12.03.2001 р. по особовому рахунку № 2600.1.0646178.01 СПД ОСОБА_23 в АТ «СВЕДБАНК» за період з 01.04.2008 р. по 09.12.2010 р., згідно якої дохід станом на: 03.04.2008 р. - 37 900,00 грн., 05.05.2008 р. - 12 660,00 грн., 29.05.2008 р. - 395,00 грн., 10.06.2008 р. - 12 375,00 грн., 08.07.2008 р. - 12 700,00 грн., 07.08.2008 р. - 12 800,00 грн., 05.09.2008 р. - 12 500,00 грн., 23.09.2008 р. - 584,00 грн., 08.10.2008 р. - 12 380,00 грн., 03,11.2008 р. - 350,00 грн., 05.11.2008 р. - 14 186,00 грн., 19.11.2008 р. - 390,00 грн., 01.12.2008 р. - 700,00 грн., 10.12.2008 р. - 16 100,00 грн., 30.12.2008 р. - 487,00 грн. Загальний оборот за вказаний період становив 147 953,06 грн.

1)
Згідно відповіді начальника ОКП КООБТІ В. В. Шихової від 13.01.2015 р. № 11-17/20 на запит адвоката Нефьодова О. О. та копії договору купілі-продажу від 13.06.2001 р. № 1555, приватне підприємство «Влада-2000» було власником по вул. Чайковського, 68 в м. Кіровограді на підставі договору купівлі-продажу від 30.01.2001 р. № 1-491, який продала ОСОБА_30 на підставі договору купівлі-продажу від 13.06.2001 № 1555 за 7377 грн.

2) Згідно відповіді начальника ОКП КООБТІ В. В. Шихової від 13.01.2015 р. № 10-17/20 на запит адвоката Нефьодова О. О. та копії договору купівлі-продажу від 21.07.2001 р. № 2804ОСОБА_23 була власником комплексу будівель по АДРЕСА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 06.04.2001 р. № 1280, з якого перейшло: 11/50 ч. ОСОБА_32 на підставі договору купівлі-продажу від 21.08.2001 р. № 2804 за 14200 грн.; 7/25 ч. ОСОБА_33 на підстві договору дарування від 30.08.2001 р. № 383, дар було оцінено у 18310 грн.,; 1/10 ч. ОСОБА_33 на підставі договору дарування від 31.08.2001 р. № 398, дар було оцінено у 6500 грн.; 2/5 ч. ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37 на підставі договору дарування від 09.04.2002 р. № 1026, дар було оцінено в 19058 грн.

3) Згідно відповіді начальника ОКП КООБТІ В. В. Шихової від 13.01.2015 р. № 9-17/20 на запит адвоката Нефьодова О. О. та копії договору купівлі-продажу від 13.06.2001 р.,приватне підприємство «Влада-2000» було власником 8/25 ч. будівлі по АДРЕСА_3 на підстві свідоцтва про право власності від 20.12.2000 р. № 617, яку продало ОСОБА_30 на підставі договору купівлі-продажу від 13.06.2001 р. № 1557 за 6700 грн.

При цьому позивачем було зазначено , що відповідно до копії свідоцтва про народження дитини, наданої позивачем до суду ОСОБА_26 та ОСОБА_23 являються батьками ОСОБА_1.

ОСОБА_26 був засновником та директором ПП «Влада-2000», ОСОБА_23 здійснювала підприємницьку діяльністю як фізична особа-підприємець, отримували дохід.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що вона разом зі своїм батьком ОСОБА_26 та матір'ю ОСОБА_23здійснювали вищевказану підприємницьку діяльність, отримані доходи використовувались на користь ОСОБА_1

Крім того, як доказ того, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_7 був спільний сімейний бюджет, позивач ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_7 надавалися кошти на лікування її матері ОСОБА_23 Зазначене , як вважає суд, навпаки підтверджує факт, що подружжя мало кошти і в особистій власності кожного.

Продаж квартири АДРЕСА_3 (АДРЕСА_9) було продано позивачем ОСОБА_38, згідно договору купівлі-продажу від 23.05.2013 р. за 295 700 грн. Вказаний факт у судовому засіданні було підтверджено показами свідка ОСОБА_39, яка пояснила, що вона 21.05.2013 р. працювала в агентстві нерухомості ріелтором, пропонувала потенційним покупцям вказану квартиру. Під час здійснення правочину щодо продажу квартири були присутні ОСОБА_1 та її чоловік, який перераховував кошти вручну 60000 дол. США, а коли договір було підписано, він сказав, що кошти забирає і їде в банк, бо ОСОБА_1 їх може витратити.

Зазначений продаж вчинено під час перебування подружжя у шлюбі і не може бути взятий судом як доказ до предмету розгляду у суді.

Вирішуючи по суті позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, суд дійшов висновку, що зустрічний позов ОСОБА_2 задоволенню підлягає у частково.

Враховуючи вищевикладене по позову ОСОБА_1 суд дійшов висновку щодо доведеності в суді вимог, щодо належності ОСОБА_7 як особистого майна:

- квартиру АДРЕСА_6

-автомобіль TOYOTA Rav 4 (V=2000), 1999 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3;

-1 324 910 шт. акцій Приватного акціонерного товариства «Весна» () загальною номінальною вартістю 132 491грн. що складає 79,6536 % статутного фонду ПАТ «Весна», які обліковуються на рахунку в цінних паперах № 300772-UA10340015 в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Хрещатик» ;

- 64600грн. дивідендів від діяльності Приватного акціонерного товариства «Весна».

В іншій частині вимог ОСОБА_2, щодо визнання особистим майном ОСОБА_7 , грошових коштів, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_4 у Кіровоградській філії АБ «Південний», грошових коштів, що знаходяться на картковому рахунку № НОМЕР_5 в ПАТ КБ «Хрещатик» м. Київ, суд відмовляє з тих підстав, що позивач ОСОБА_1 не ставить вимог , щодо визнання цього майна спільним майном подружжя , а відповідачі не мають права у даний спосіб захищати свої права на спадкування.

З цих же підстав не можна визнати особистим майном померлого ОСОБА_7 домоволодіння по АДРЕСА_5. Окрім того , судом встановлено, що будинок за даною адресою

Вирішуючи по суті позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах якої діє ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на 1/2 частину будинку по АДРЕСА_5 , яка посилається на норми ст. 22 КЗпШС України та ст. 17 Закону України « Про власність», зазначаючи про спільне придбання даного будинку під час перебування у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу до 1999року , та її права на частину будинку, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_6 задоволенню не підлягає у повному обсязі.

Судом встановлено, що спірний будинок було придбано ОСОБА_7 на підставі договору міни від 24.04.91року ( а.с. 135 т. 1) та отриманого 23.09. 1994 року свідоцтва про право власності ( а.с. 42 - 43 т.1).

В судовому засіданні доведено і підтверджується відміткою в договорі міни , що даний будинок придбано під час проживання спільно без реєстрації шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , відповідно до технічної документації та показів свідків з боку відповідачів підтверджувався факт, що ними проводились роботи по реконструкції даного будинку до 1999року , тобто часу виїзду ОСОБА_6 до Ізраілю, як і встановлено, що за час проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_7 продовжувалася реконструкція даного будинку. Але даним обставинам суд не дає оцінку, оскільки відповідно до технічного паспорту будинку по АДРЕСА_5 ( а.с. 15-17 т. 6) та Висновку ОКП «Кіровоградське обласне об»єднане бюро технічної інвентаризації» про узаконення самовільного будівництва по АДРЕСА_5 зазначений будинок визнано самовільним будівництвом ( а.с. 234 т. 6) у зв»язку з чим не може бути предметом розгляду у суді і не підлягає розподілу у спосіб , визначений ОСОБА_6

Тому позов ОСОБА_6 про визнання її права на 1/2 частину будинку по вул. Комунальна 1 не грунтується на законі і не підлягає задоволенню повністю.

При цьому, безпідставним є застосування строку позовної давності до даної вимоги, про яке заявлено ОСОБА_1 до даної вимоги ОСОБА_6 , оскільки відсутній предмет спору.

При винесенні рішення суд керується роз'ясненнями, що містяться в пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1998 № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" (у редакції, яка була чинною на момент спірних правовідносин), спори про поділ майна осіб, які живуть однією сім'єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають вирішуватися згідно з пунктом 1 статті 17 Закону України "Про власність", відповідних норм ЦК Української РСР та з урахуванням пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності". Правила статей 22, 28, 29 КпШС України в цих випадках не застосовуються та частиною першою статті 17 Закону України "Про власність", який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України , суд вирішує судові витрати залишити по їх фактичному понесенню сторонами.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1998 № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" (у редакції, чинною на момент спірних правовідносин), пунктом 1 статті 17 Закону України "Про власність", відповідних норм ЦК Української РСР та з урахуванням пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», ст. 22, 28, 29 КпШС України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", рішення Верховного Суду у справі №6-135цс13 від 25.12.2013року, ч. 2 ст. 61 , ст. 74 СК України, ст.ст. 11,61,88, 212-218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_1, Служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільним майном чоловіка та жінки, що проживали однією сім'єю та визнання права власності на майно, задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_7 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 13 жовтня 2001 року по 01 жовтня 2011 року.

Визнати спільним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_7 як чоловіка та жінки які проживали однією сім'єю, але не перебували у шлюбі між собою , наступне майно: Автомобіль TOYOTA Rav 4, 2005року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? (одну другу) частку автомобіля TOYOTA Rav 4, 2005року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1. В іншій частині вимог ОСОБА_1 відмовити .

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_1, діючої як законний представник малолітньої ОСОБА_4, служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, державний нотаріус Кіровоградської міської державної нотаріальної контори №1 Биков С.Є. про визнання майна особистою приватною власністю, задовільнити частково.

Визнати особистим майном ОСОБА_7:

- квартиру АДРЕСА_6

-автомобіль TOYOTA Rav 4 (V=2000), 1999 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3;

-1 324 910 шт. акцій Приватного акціонерного товариства «Весна» () загальною номінальною вартістю 132 491грн. що складає 79,6536 % статутного фонду ПАТ «Весна», які обліковуються на рахунку в цінних паперах № 300772-UA10340015 в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Хрещатик» ;

- 64600грн. дивідендів від діяльності Приватного акціонерного товариства «Весна».

В іншій частині вимог ОСОБА_2 відмовити .

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_9 до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в інтересах якої діє ОСОБА_1 про визнання за нею права на частину будинку відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через Кіровський районний суд м. Кіровограда шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії рішення .

Суддя Кіровського А. В. Панфілова

районного суду

м.Кіровограда