АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5521/15 Справа № 203/632/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

02 червня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді : Ткаченко І.Ю.

Суддів: Рудь В.В., Повєткіна В.В.

При секретарі: Левцунову І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Управління Державної казначейської служби України в Кіровському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неправомірними діями державного виконавця

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2015 року ,-

В С Т А Н О В И В:

03 лютого 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Управління Державної казначейської служби України в Кіровському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неправомірними діями державного виконавця. Просив суд стягнути з держави Україна в особі Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції завдані матеріальні збитки в сумі 2700 грн. та моральну шкоду в сумі 10000 грн. (а.с.2-4).

ОСОБА_3 Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено (а.с.46-48).

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі (а.с. 51-54).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.04.2014 року позивач під час керування належним йому на праві власності автомобілем НОМЕР_1 був зупинений працівниками ДАІ, якими транспортний засіб позивача було вилучено, в зв'язку з перебуванням у розшуку на підставі постанови Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції та направлено до штрафного майданчика, про що працівниками ДАІ складено відповідний акт від 26.04.2014 року. Після цього позивач виїхав за межі території України.

11.05.2014 року позивач повернувся до України та 12.05.2014 року отримав вилучений транспортний засіб зі штрафного майданчика, сплативши послуги за час перебування автомобіля на штрафному майданчику за період з 26.04.2014 року по 12.05.2014 року в сумі 2700 грн.

21.01.2014 року державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.10.2013 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 195-2 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 51 грн. 07.04.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про розшук майна боржника, а саме: належних ОСОБА_2І, транспортних засобів, зокрема і автомобіля MERCEDES BENZ д/н АЕ 4000 ОСОБА_4 Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 08.08.2014 року дії державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції щодо винесення постанови про розшук майна боржника від 07.04.2014 року було визнано неправомірними, а саму постанову незаконною.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача, оскільки відповідно до ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Позивачем же заявлено позовні вимоги про стягнення шкоди з держави Україна в особі Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки вважає їх обґрунтованими та такими, що зроблені без порушення норм матеріального та процесуального права.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист же цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Право вибору способу захисту, передбаченого законом, належить особі, яка звернулася за захистом свого права (ст. ст. 3, 4, 11 ЦПК України). Згідно із ч. 2 ст. 31 ЦПК України позивачеві належить й право визначення предмета і підстав позову. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В процесі розгляду справи представнику позивача судом пропонувалось вирішити питання щодо залучення до участі у справі Державної казначейської служби України та уточнення позовних вимог, а також роз'яснювались наслідки пред'явлення позову до неналежного відповідача. Однак, сторона позивача вказаним правом не скористалась, відповідних клопотань у відповідності до ст. 33 ЦПК України не заявляла та представник позивача наполягав на розгляді справи саме в межах заявлених позовних вимог.

Отже, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення відсутні, а доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі зясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, а відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: