АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 жовтня 2015 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Невідомої Т.О.

Усика Г.І.

при секретарі Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24 грудня 2013 року у справі за поданням старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Стельмах О.О., боржник - ОСОБА_3, стягувач - ОСОБА_5, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 грудня 2013 року задоволено подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві Стельмах О.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_3.

Суд тимчасово обмежив у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_3

Не погодившись з таким вирішенням питання, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, що призвело до постановлення незаконної та необґрунтованої ухвали, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання старшого державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Стельмах О.О.

В суд апеляційної інстанції державний виконавець не з'явився, про місце та час апеляційного розгляду повідомлені належним чином, про що свідчить завірене штемпелем поштового відділення та підписом начальника відділення зв'язку зворотнє повідомлення про вручення судової повістки уповноваженій особі ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві 2 жовтня 2015 року (а.с.63)

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність державного виконавця, оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду: ОСОБА_3 та його представника, ОСОБА_6, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, стягувача у виконавчому провадженні, ОСОБА_5, який визнав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Вирішуючи питання про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_3 за межі України, суд першої інстанції, виходив з того, що боржник ухиляється від виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2013 року.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на те, що державним виконавцем в поданні не наведено будь-яких обставин, які б свідчили про ухилення боржника від виконання зобов'язань та не надано жодних доказів на підтвердження таких обставин.

Ці доводи можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваної ухвали враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, до Шевченківського районного суду м. Києва з поданням про тимчасове обмеження боржника - ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України звернулась старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ у м. Києві СтельмахО.О. (а.с.2-4). Своє подання державний виконавець обґрунтувала наступним.

На примусовому виконанні в ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження №39430372, відкрите на підставі виконавчого листа №757/406/13-ц від 13 липня 2013 року, що видав Печерський районний суд м. Києва, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 суми боргу в розмірі 164 584 грн. 99 коп.

Станом на 12 листопада 2013 року рішення боржником не виконано, заходи державного виконавця щодо розшуку майна боржника виявились безрезультатними, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження.

Відтак, враховуючи те, що боржник може виїхати в іншу країну і, відповідно, може ухилитися від виконання рішення суду, а це, в свою чергу, призведе до порушення прав та інтересів стягувача, на думку державного виконавця, необхідно тимчасово обмежити боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 суми боргу в розмірі 164 584 грн. 99 коп.

На підставі викладених державним виконавцем обставин, суд дійшов висновку про те, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2013 року.

Проте, такий висновок Шевченківського районного суду м. Києва є помилковим виходячи з наступного.

Розділом VI ЦПК України, зокрема, ч.1 ст. 3771 ЦПК України регулюється порядок тимчасового обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) та вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим із начальником відділу державної виконавчої служби.

За правилом п.5 ч.1 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, в тому числі, якщо він ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішення зобов'язань - до виконання цих зобов'язань.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, який вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

В даному конкретному випадку, враховуючи фактичні обставини справи та зміст подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, зокрема, відсутність у поданні вказівки на дії ОСОБА_3, які свідчать про ухилення від виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2013 року, а також ураховуючи, що додані до подання матеріали виконавчого провадження, а саме: запит до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, запит До Пенсійного фонду України та відповіді з ДПС України, також не підтверджують факту умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов'язань, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_3 свідомо та умисно ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішення зобов'язань.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні в ході апеляційного розгляду справи, ОСОБА_3 виконав покладені на нього рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2013 року зобов'язання перед стягувачем ОСОБА_7 Останній майнових претензій до боржника ОСОБА_3 не має, що ОСОБА_5 підтвердив у ході апеляційного розгляду та підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_3

Виходячи з викладеного, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3

Оскільки повідомлення про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у виїзді за кордон на підставі ухвали суду, що скасовується судом апеляційної інстанції, було направлене до Державної прикордонної служби України Відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві, саме на цю особу слід покласти обов'язок повідомити Державну прикордонну службу України про зняття цього тимчасового обмеження.

Керуючись ст.303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24 грудня 2013 року скасувати.

Постановити нову ухвалу наступного змісту.

У задоволенні подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві СтельмахО.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, ІДН НОМЕР_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, відмовити.

Зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві протягом десяти робочих днів з дня постановлення цієї ухвали повідомити Державну прикордонну службу України про зняття тимчасового обмеження права громадянина ОСОБА_3, ІДН НОМЕР_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, у виїзді за межі України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Т.О. Невідома

Г.І. Усик