Провадження №2/748/15/15
Єдиний унікальний № 748/2535/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2015 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді: Майбороди С.М.

при секретарі: Головач О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Чернігівська районна державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

26 серпня 2014 року ОСОБА_1, через представника, звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним заповіт від 22 жовтня 2013 року складений ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу ОСОБА_3, мотивуючи свої вимоги тим, що на час складання заповіту ОСОБА_4 відповідно до свого психічного та фізичного стану не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, внаслідок захворювань головного мозку, що сталися після перенесеного інсульту у виді цереброваскулярної хвороби та моторної афазії, що вплинуло на її мовні функції, а також порушення багатьох інших функцій головного мозку та за життя остання вже розпорядилась своїм майном, склавши заповіт на її користь 23 червня 2012 року, ще до того як вона тяжко захворіла.

В подальшому представником позивача було збільшено підстави позову, посилаючись на порушення вимог ст. ст. 207, 1247 ЦК України, Закону України «Про нотаріат», оскільки нотаріусом не зазначені причини, за яких особа не може підписати заповіт, не встановлено особу ОСОБА_5, який підписав заповіт, є різними місце складання та посвідчення заповіту, неможливість виконання дій саме ОСОБА_4 щодо обрання свідків, перевірки їх дієздатності, прочитання вголос заповіту особисто перед підписанням, в посвідчувальному написі не зазначені конкретні причини, які зумовили необхідність підписання заповіту третьою особою.

Під час судового засідання представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково пояснила, що заповідач це особа з вищою освітою та не могла підписати жодного документу, попередньо його не прочитавши, вона перебувала в такому стані, що навіть не відреагувала на свою приятельку ОСОБА_6, ОСОБА_4 не розмовляла, а тому не могла викликати свідків, а свідки, які давали пояснення на користь відповідача є від нього матеріально залежними. Покази свідка ОСОБА_5 стверджують, що останній був свідком під час підписання заповіту та не розумів, що він підписує за ОСОБА_4 заповіт та взагалі дав пояснення, що в той день ОСОБА_4 не могла говорити і взагалі неможливо з»ясувати намір у особи, яка не розмовляє та не пише.

Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову, оскільки ОСОБА_4 була адекватною людиною, спілкувалась, дивилась телевізор і взагалі написала заповіт на ім»я свого чоловіка. Заповіт дійсно зазначено місце його складання м.Чернігів, де він і був складений, а підписаний вже в с.Павлівка, про що і зазначено в заповіті і взагалі не зазначено обов»язковість написання паспорта в заповіті, свідки підтвердили, що паспорта у них були і перевірялись. Також, посилаючись на висновок експерта, зазначив про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_3 пояснила, що за 2-3 тижня вона була у будинку Павленко і на той момент ОСОБА_4 розмовляла. За два дня до складання заповіту зателефонував чоловік ОСОБА_4 та вони узгодили дату і вона повідомила щоб всі були з паспортами. Коли зранку заїхала до ОСОБА_4, то остання сиділа, вона дала їй аркуш паперу та ручку, ОСОБА_4 взяла ручку, але рука у неї затрусилась, а тому спитала, хто буде підписувати заповіт і ОСОБА_7 махнула рукою і сказала, щоб був ОСОБА_5. ОСОБА_8 забрала паспорта та поїхала оформляти, а потім коли приїхали, то ОСОБА_4 взяла в руки заповіт і пересвідчилась кому заповідано майно, спитала про статті, які зазначені. Третя особа пояснила, що зазначила в заповіті про те, де саме складала останній та місце його підписання, що може бути різним, оскільки заповіт складався в м.Чернігові, а підписувався в с.Павлівка. Вважала, що відсутні підстави для задоволення позову.

Третя особа Чернігівська районна державна нотаріальна контора не забезпечили явку свого представника в судове засідання.

Під час судового засідання 10 жовтня 2014 року та 03 листопада 2014 року були допитані свідки, які дали наступні покази.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що з березня 2013 року та до самої смерті вона працювала у сім»ї Павленко як доглядальниця. ОСОБА_4 скаржилась їй, що вона склала заповіт на внуків, але оскільки ті не турбуються про неї, то казала, що хоче викликати нотаріуса та скласти новий заповіт. Пояснила, що ОСОБА_4 розмовляла нормально, але коли у неї підвищувався тиск, то не розмовляла, а тільки кивала та звала рукою. Коли підвищувався тиск, то викликали швидку, робили уколи магнезії. ОСОБА_8 була присутня під час складання заповіту. Зранку приїхала нотаріус та поговорила з ОСОБА_4 про те, що та хоче зробити. Після чого нотаріус забрала паспорта. ОСОБА_4 сама попросила її та напарницю бути свідками, а також ОСОБА_5. Коли нотаріус приїхала з заповітом, то прочитала його і дала прочитати ОСОБА_4. Підписати заповіт ОСОБА_4 сама попросила ОСОБА_5. ОСОБА_8 доглядала за сім»єю Павленко, а зараз доглядає за ОСОБА_2. З ОСОБА_4 розмовляли про все, а саме про життя, дітей, внуків, вона все пам»ятала.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що працювала у сім»ї Павленко доглядальницею. ОСОБА_4 розповідала, що до неї внуки не приїжджають і вона захотіла написати заповіт на чоловіка та казала, що треба викликати нотаріуса. ОСОБА_9 попросила її привезти паспорт. ОСОБА_4 сама могла підписати, але у неї здригнулася рука і вона попросила щоб підписав ОСОБА_5. Заповіт читала нотаріус та давала читати ОСОБА_4. Пояснила, що ОСОБА_4 завжди розмовляла нормально, при ній не було випадків щоб та не розмовляла. ОСОБА_4 все розповідала та пам»ятала. Ліки ОСОБА_4 давали, коли підвищувався тиск.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що знайомий з сім»єю Павленко з 90-х років. За півтора тижня до оформлення заповіту розмовляли про його складання. Йому зателефонував ОСОБА_2 та попросив знайти нотаріуса для оформлення заповіту. Коли приїхала нотаріус, то в будинку був він та доглядальниця ОСОБА_9. На момент підписання ОСОБА_4 лежала та показала рукою, кому хоче заповісти майно, розмовляла слабо. Підписати заповіт його попросили ОСОБА_4 та ОСОБА_2. З ОСОБА_4 він спілкувався і вона його впізнавала.

ОСОБА_11 як свідок пояснила, що працює у сім»ї Павленко з березня 2013 року доглядальницею. ОСОБА_4 ходила на ходунках, вона з нею спілкувалась, обговорювали новини, казала, що їй приготувати. У ОСОБА_4 був високий тиск і таблетки їй давали від тиску.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що знайома з ОСОБА_4 з 1965 року. Коли у ОСОБА_4 стався інсульт у 2012 році, то вона приїжджала до неї до лікарні і остання нічого вже не розуміла, а лікар повідомив, що краще вже не буде. В жовтні 2013 року вона приїжджала до ОСОБА_4, яка нічого їй не сказала і тільки погладила руку. ОСОБА_4 завжди казала, що все має бути для онуків сина. ОСОБА_1 завжди передавала гроші, але ОСОБА_4 попросила не давати грошей, оскільки у ОСОБА_2 є гроші.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона надавала медичну амбулаторну допомогу на дому ОСОБА_4, у якої було дві амбулаторні картки і одну вона зберігала вдома. Знала, що ОСОБА_4 лікувалась з 2009 року. Її викликали часто, а також швидку допомогу. Останній раз бачила ОСОБА_4 у 2013 році. Після інсульту бачила і та невиразно говорила та впізнала її, хвороба прогресувала і стан то погіршувався, то покращувався. Приїжджала до ОСОБА_4, оскільки були проблеми по тиску і вона її впізнавала. Пояснила, що моторна афазія була на фоні інсульту, цереброваскулярна хвороба це вікові зміни.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що виїжджала як лікар на виклик 25 березня 2013 року, оскільки ОСОБА_4 не розмовляла, але була доступна для контакту, сприймала її як лікаря і на той момент була моторна афазія. Але наступного дня при такій хворобі вона може розмовляти. Виїжджала десь близько 6 разів на тиждень.

Фіксування судового процесу 22 червня 2015 року у відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалось, оскільки розгляд справи відбувався у відсутності осіб, які беруть участь у справі, за наявності відповідно заяв про розгляд справи за їх відсутності та належного повідомлення про день та час розгляду справи.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, що були надані ними попередньо, свідків, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступне.

Право власності на житловий будинок в с.Павлівка Чернігівського району та області, пров.Попудренка,1 зареєстровано в ? частці за ОСОБА_4 та в ? частці за ОСОБА_2, про що в матеріалах спадкової справи мається відповідь КП «Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації». У відповідності до державного акту серії ІІІ-ЧН № 010910 ОСОБА_4 мала у власності земельну ділянку площею 0,14 га, що розташована на території с.Павлівка Радянськослобідської сільської ради та надана для будівництва і обслуговування житлового будинку.

08 листопада 2013 року ОСОБА_4 померла, про що виконкомом Радянсько-Слобідської сільської ради Чернігівського району та області зроблено відповідний актовий запис за № 25. Після її смерті відкрилась спадщина.

За життя ОСОБА_4 23 червня 2012 року склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати та на що матиме право за законом заповідала ОСОБА_1 та онукам ОСОБА_13 і ОСОБА_14 в рівних частинах.

22 жовтня 2013 року ОСОБА_4 склала новий заповіт у присутності свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, що обрані нею особисто, підписаний ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу ОСОБА_3, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати та на що матиме право за законом заповідала ОСОБА_2.

До нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини за заповітом звернулись ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Зазначені вище обставини встановлені з копії наданої спадкової справи, заведеної після померлої 08 листопада 2013 року ОСОБА_4. ( а.с. 52-59)

Відповідно до ст. ст. 1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт здійснюється особисто.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За змістом ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до висновку № 100/217 посмертної судово - психіатричної експертизи у ОСОБА_4 на період часу, що цікавить суд 22.10.2013, мав місце соматично обумовлений органічний астенічний розлад (F06.0 за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10-го перегляду), який не позбавляв її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. «Цереброваскулярна хвороба» та її одна із проявів ( ускладнень) «моторна афазія», являють собою не психічні, а неврологічні розлади, тому зв»язувати їх із передумовами і критеріями дієздатності особи (усвідомлення своїх дій та здатність керувати ними), неприйнятно. ( а.с.156-165)

За висновком № 339 додаткової судово-психіатричної експертизи із судово-психіатричної точки зору, вплив неврологічного розладу у вигляді моторної афазії на фоні цереброваскулярної хвороби, на волевиявлення, як процес психічної регуляції поведінки ОСОБА_4 на час укладення заповіту 22 жовтня 2013 року, згідно наданих об»єктів експертизи, не виявлений. ( а.с.179-181)

Даний висновок експерти зробили на підставі ретельного, повного та всебічного дослідження наданих матеріалів справи, роздруківки протоколу судового засідання, в якому маються показання сторін, свідків, наданих медичних документів, в яких зазначено діагноз ОСОБА_4, зафіксовані виклики лікарів з приводу хвороб: ІХС, Дифузний кардіосклероз СН ІІ А ст.Гіпертонічна хвороба ІІ ст., кризовий перебіг. Деформуючий остеоартроз правого колінного суглобу. Дисциркуляторна енцефалопатія ІІ-ІІІ ст. ЦВХ, ГПМК за геморрагічним типом, моторна афазія. З приводу чого ОСОБА_4 призначалось лікування. Виписки з мед карти стаціонарного хворого № 8101, за якою ОСОБА_4 перебувала на лікуванні та був встановлений діагноз: цереброваскулярна хвороба, наслідки ГПМК за ішемічним типом у вигляді розсіяної органічної симптоматики, церебрастенії. Незріла катаракта обох очей. Ангіопатія сітківки обох очей. Облітеруючий атеросклероз судин нижніх кінцівок ІІІ-ІУ ст. Оклюзія стегново-підколінного сегменту. На підставі карток виїзду швидкої допомоги та довідок Чернігівської ЦРЛ, КЛПЗ «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня», КЛПЗ «Чернігівський обласний наркологічний диспансер», в яких зазначено, що ОСОБА_4 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебувала та не зверталась за медичною допомогою. Також висновки експертів узгоджуються з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, медичними документами щодо хвороб ОСОБА_4 та встановлених діагнозів, записами викликів швидкої допомоги, поясненнями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_12.

Свідок ОСОБА_6 давала пояснення, що бачила ОСОБА_4 у 2012 році безпосередньо після перенесеного інсульту та у жовтня 2013 року. Однак, як слідує з медичних даних та показів свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_12, ОСОБА_4 мала хвороби неврологічного розладу і її стан міг то покращуватись, то погіршуватись, а отже міг бути такий день, в який остання не могла розмовляти, що і могла спостерігати свідок ОСОБА_6. Однак, в день складання заповіту даний свідок ОСОБА_4 не відвідувала.

У суду відсутні підстави ставити під сумнів покази свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_12 з приводу їх особистої зацікавленості у розгляді даної справи, оскільки такі обставини судом не встановлені.

За таких підстав в судовому засіданні не встановлено підтвердження того, що ОСОБА_4 під час складання заповіту 22 жовтня 2013 року не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними внаслідок психічної хвороби, а також внаслідок цереброваскулярної хвороби та моторної афазії, що могли вплинути на її волевиявлення як процес психічної регуляції, на що посилалась представник позивача в позові та в судовому засіданні.

У відповідності до ч.1 ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання.

Як слідує з пояснень нотаріуса та оглянутого заповіту від 22 жовтня 2013 року, останній дійсно складений в м.Чернігові, оскільки нотаріус з»ясувавши попередню волю заповідача склала заповіт у приміщенні свого кабінету. Посвідчення заповіту відбувалось за місцем проживання заповідача за адресою с.Павлівка, що і було відображено в заповіті та не забороняється законом, оскільки у відповідності до ст. 41 Закону України «Про нотаріат», в окремих випадках, коли громадянин не може з»явитись в приміщення нотаріальної контори, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза приміщенням.

В судовому засіданні не встановлено, що через свій стан ОСОБА_4 22 жовтня 2013 року не могла особисто обирати свідків, перевіряти їх дієздатність, а також прочитати заповіт вголос. Покази свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_5 свідчать про те, що ОСОБА_4 розмовляла в день посвідчення заповіту, при цьому слід враховувати її вік та стан здоров»я, а тому дійсно остання могла розмовляти повільно та тихо, однак в судовому засіданні не знайшло підтвердження того, що вона в цей день не розуміла значення своїх дій та не керувала ними.

У відповідності до ст. 43 Закону України «Про нотаріат» при вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулись за вчиненням нотаріальної дії. При цьому Закон не вимагає обов»язкового зазначення паспортних даних особи, яка підписує заповіт. В судовому засіданні встановлено, що як особа, яка підписувала заповіт так і свідки були з паспортами. При цьому в тексті заповіту зазначені паспортні дані свідків, що узгоджується з положеннями п.1.11 Глави 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року.

За положеннями ч.4 ст. 207 ЦК України якщо фізична особа у зв»язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Такі ж положення містяться в ст. 45 Закону України «Про нотаріат». Як вбачається з тексту заповіту від 22 жовтня 2013 року в останньому зазначається про неможливість підписання особисто тексту заповіту ОСОБА_4 у зв»язку з хворобою, при цьому законом не вимагається конкретно розписувати діагноз хворого.

Таким чином, в судовому засіданні не встановлено таких порушень закону, які б давали суду підстави для визнання заповіту від 22 жовтня 2013 року недійсним.

Враховуючи встановлені обставини справи в їх сукупності, доводи позову, заперечення відповідача, суд приходить до висновку про відсутність відповідних правових підстав для визнання заповіту від 22 жовтня 2013 року складеного ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу ОСОБА_3, недійсним, а тому заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 207, 225, 1233, 1234, 1257 Цивільного кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Чернігівська районна державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя С.М.Майборода