Провадження № 2/761/877/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Панасенко Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про стягнення сум, належних працівникові при звільненні, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач), 23 вересня 2014 року звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі - Відповідач) про стягнення сум, належних працівникові при звільненні.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 03 квітня 2006 року він працював на посаді державного інспектора з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії Східного відділення в порядку переводу з Кримської електроенергетичної системи Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго». Зазначив, що на підставі наказу Відокремленого підрозділу «Держенергонагляд у Кримському регіоні» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» № 21 від 30 травня 2014 року вищезазначене підприємство переведено в умовах тимчасової окупації до м. Херсон. Зауважив, що у зв'язку з відмовою Позивача від переводу на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, на підставі пункту 6 статті 36 Кодексу законів про працю в Україні Позивача було звільнено з займаної посади наказом Відокремленого підрозділу «Держенергонагляд у Кримському регіоні» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» № 33-к від 30 травня 2014 року. Позивач зазначив, що згідно з розрахунковим листом на травень 2014 року йому підлягало до виплати грошова компенсація за 4 календарні дні невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 19 травня 2013 року до 18 травня 2014 року, за 1 календарний день невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 19 травня 2014 року до 30 травня 2014 року та вихідна допомога в розмірі середнього місячного заробітку, що в сумі становить 7 934 грн. 00 коп. Зауважив, що з вини Відповідача Позивач вказану грошову суму не отримав. Просив суд, ухвалити судове рішення, яким стягнути з Відповідача на користь Позивача 7 934 грн. 00 коп.

Позивач у судове засідання не з'явився. Надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У судовому засіданні, представник Відповідача позов не визнала. У задоволенні позовних вимог просила суд відмовити повністю. Обґрунтовувала свою позицію тим, що Позивач не надав належних та достатніх доказів на підтвердження своїх позовних вимог. У запереченні проти позовної заяви зазначила, що відповідно до Положення про відокремлений підрозділ «Держенергонагляд у Кримському регіоні» державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» лише Відокремлений підрозділ «Держенергонагляд у Кримському регіоні» здійснює оплату праці, преміювання та соціальне забезпечення своїх працівників. Крім того, за змістом ряду нормативно-правових норм Відокремлений підрозділ «Держенергонагляд у Кримському регіоні» веде окремий баланс, що є складовою зведеного балансу Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго». Зауважила, що у зв'язку з окупацією території АР Крим Російською Федерацією, з квітня місяця 2014 року було майже повністю втрачено зв'язок з Відокремленим підрозділом «Держенергонагляд у Кримському регіоні», а виконання функціональних обов'язків працівниками вказаного підрозділу відповідно до їх посадових інструкцій стало неможливим. У зв'язку з чим, було прийняте рішення про переведення Відокремленого підрозділу «Держенергонагляд у Кримському регіоні» у м. Херсон. Однак, працівники зазначеного підрозділу, в тому числі й Позивач, від переведення відмовилися та звільнилися. Зауважила, що справи з кадрових питань Відокремленого підрозділу «Держенергонагляд у Кримському регіоні» згідно акту приймання-передачі № 12 від 10 липня 2014 року передані у міський архів міста Сімферополь, отримати їх немає можливості. Таким чином, у зв'язку з відсутністю первинних документів бухгалтерського обліку та звітності перевірити факт невиплати, а також нараховану суму заробітної плати, вихідної і матеріальної допомоги, суму грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку Позивача неможливо.

Cуд, заслухавши думку представника Відповідача, яка не заперечувала проти розгляду справи за відсутності Позивача, вбачає за можливе розглядати справи за відсутності сторони Позивача.

Заслухавши пояснення представника Відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 03 квітня 2006 року працював на посаді державного інспектора з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії Східного відділення в порядку переводу з Кримської електроенергетичної системи Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго», про що свідчить відповідний запис в трудовій книжці Позивача серії НОМЕР_1, заповненої 12 квітня 1988 року (а.с. 12).

Суд встановив, що на підставі наказу Відокремленого підрозділу «Держенергонагляд в Кримському регіоні» від 30 травня 2014 року № 21 «Про перевід Відокремленого підрозділу «Держенергонагляд в Кримському регіоні» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до м. Херсон» і наказу від 28 травня 2014 року № 44 Головдерженергонагляду «Про перевід відокремленого підрозділу «Держенергонагляд в Кримському регіоні» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в умовах тимчасової окупації території АР Крим», Наказом Відокремленого підрозділу «Держенергонагляд у кримському регіоні» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» від 30 травня 2014 року № 33-к, у зв'язку з відмовою від переводу на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, на підставі пункту шостого статті 36 Кодексу законів про працю України, ОСОБА_1 30 травня 2014 року було звільнено з посади державного інспектора по енергетичному нагляду Східного відділення з виплатою грошової компенсації за 4 календарні дні невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 19 травня 2013 року до 18 травня 2014 року, за 1 календарний день щорічної відпустки за період роботи з 19 травня 2014 року до 30 травня 2014 року та вихідної допомоги в розмірі середнього щомісячного заробітку (а.с. 7).

За змістом листа начальника Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Кримському регіоні (Держенергонагляд у Кримському регіоні) від 09 липня 2014 року № 1/04-612, адресованого в.о. директора - першому заступнику директора ВП «Головдерженергонагляд» Чернишову В.М., згідно постанови Державної Ради Республіки Крим № 1967-6/4 від 04 квітня 2014 року нерухоме та рухоме майно Держенергонагляду у Кримському регіоні віднесено до переліку майна, яке належить Республіці Крим. Розпорядженням Ради Міністрів від 17 червня 2014 року № 535-р «Про майно ВП «Держенергонагляд у Кримському регіоні» ДП «НЕК «Укренерго» органом управління майном ВП «Держенергонагляд у Кримському регіоні» призначено Міністерство палива та енергетики Республіки Крим. Збереження майна забезпечується їх охоронним підрозділом. При цьому, переміщення будь-якого майна з території Криму у місце тимчасового розташування ВП «Держенергонагляд у Кримському регіоні» неможливо (а.с. 35).

Відповідно до акту приймання-передачі документів з кадрових питань, підписаного 10 липня 2014 року керівником Відокремленого підрозділу «Держенергонагляд в Кримському регіоні» Дмитруком М.І. та керівником архівного відділу Сімферопольської міської ради Склярук І.В., у зв'язку із ліквідацією та відсутністю правонаступника Відокремленого підрозділу «Держенергонагляду в Кримському регіоні», до архівного відділу Сімферопольської міської ради було передано справи з кадрових питань Відокремленого підрозділу «Держенергонагляду в Кримському регіоні» (а.с. 36).

У судовому засіданні, яке відбулося 21 січня 2015 року, судом задоволено клопотання представника Відповідача щодо зобов'язання Позивача надати письмові докази, оскільки Позивач проживає на території Автономної Республіки Крим і має можливість звернутися до архіву місті Сімферополі із заявою про надання йому належним чином завірених копій документів, пов'язаних із предметом спору.

При цьому, суд неодноразово звертався із аналогічними листами до Позивача з проханням звернутися до архіву міста Сімферополя та надати суду відповідні письмові докази, однак вказані листи суду залишилися без реагування з боку Позивача (а.с., а.с. 43, 52-53, 57-58).

За змістом статті 43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини 1 статті 115 Кодексу законів про працю України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Те ж закріплено й у частині 1 статті 24 Закону України «Про оплату праці».

Згідно з частинами 1-3 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що Позивачем не надано суду достатніх доказів в обґрунтування позовних вимог. У зв'язку з відсутністю первинних документів бухгалтерського обліку та фінансової звітності перевірити факт невиплати, а також нараховану суму заробітної плати, вихідної і матеріальної допомоги, суму грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку Позивача неможливо, таким чином суд знаходить позов таким, що задоволенню не підлягає.

З урахуванням викладеного на підставі статті 43 Конституції України, статті 24 Закону України «Про оплату праці», статті 115 Кодексу законів про працю України, керуючись статтями 10, 11, 13, 56, 57, 60, 61, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про стягнення сум, належних працівникові при звільненні - в і д м о в и т и у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :