Номер провадження: 22-ц/785/5881/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Калараш А.А.

суддів Мартинової К.П., Артеменко А.І.

з участю секретаря Абалдової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та встановлення факту родинних відносин, про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину, визнання права власності на спадкове майно, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності у порядку спадкування за законом та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та встановлення факту родинних відносин, про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину, визнання права власності на спадкове майно, за апеляційними скаргами представника ОСОБА_5, діючої в інтересах ОСОБА_4, представника ОСОБА_6, діючої в інтересах ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 травня 2015 року,-

встановила:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та встановлення факту родинних відносин, про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину, про визнання права власності на спадкове майно і з врахуванням уточнень в обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що 24 жовтня 2011 року померла її племінниця ОСОБА_7, після смерті якої залишилось майно, що належало їй на праві власності, яке підлягає спадкуванню.

За життя померла заповіт не залишила, спадкоємців за законом попередніх черг не має, тому право спадкування майна покійної ОСОБА_7 за законом мають спадкоємці третьої черги, позивач ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які є тітками померлої.

Позивач посилалася на те, що з копії спадкової справи №96/2012, відкритої до майна померлої ОСОБА_7В, заведеною державним нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори, їй стало відомо про те,що відповідач ОСОБА_3 не повідомивши нотаріуса про наявність інших спадкоємців 24 січня 2012 року звернулась із заявою про прийняття спадщини та 28.11.2012 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на вклад у сумі 13080 доларів США 25 центів, який належав померлій та 22 травня 2013 року відповідачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 136/1000 частин квартири № 20 у будинку під № 22 по вулиці Жуковського в м. Одесі, що належала на підставі договору дарування, ОСОБА_8, померлій 17 жовтня 2011 року, після смерті якої дочка ОСОБА_7 прийняла спадщину, але не оформила її.

Дізнавшись про смерть племінниці, позивачка одразу звернулася до Четвертої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено у зв'язку із тим, що вона пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини.

Посилаючись на те,що позивач з поважних причин не змогла у шестимісячний термін звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини через те,що про смерть племінниці їй стало відомо лише у березні 2014 року та через похилий вік, систематичне лікування ,необізнаність , вважала ,що строк звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин ,який підлягає поновленню.

Позивач ОСОБА_2 остаточно просила :

- встановити факт родинних відносин між ОСОБА_9 та ОСОБА_2, що вони є рідними братом та сестрою, а ОСОБА_7, яка померла 24 жовтня 2011 року є племінницею ОСОБА_2;

-визначити ОСОБА_2 додатковий строк у три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, яка померла 24 жовтня 2011 року;

- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 28.11.2012 року на ім'я ОСОБА_3 в частині спадкування 1/2 вкладу у сумі 13080 доларів США 25 центів з відповідними відсотками та компенсаційними нарахуваннями, який знадиться в ПАТ «Укрсоцбанк» на рахунку № 8972, який належав ОСОБА_7 на підставі довідки виданої вищезазначеним банком 25.10.2012 року за № 501.7-08/84-6086;

-визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 22 травня 2013р. на ім'я ОСОБА_3 в частині спадкування 1/2 частки від 136/1000 частин квартири № 20 у будинку під № 22 по вулиці Жуковського в місті Одесі, що належали на підставі договору дарування, посвідченого Першою Одеською державною нотаріальною конторою 01.11.1999 року за реєстровим № 1-2265, свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Восьмою Одеською державною нотаріальною конторою 23.11.2004 року за реєстровим № 2-2433, зареєстрованих в комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» в книзі: 330пр-77, 539пр-59, номер запису 34, ОСОБА_8, померлій 17 жовтня 2011 року, після смерті якої її дочка ОСОБА_7 прийняла спадщину, але не оформила її ;

-визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири під номером 30 в корпусі 1 в будинку № 149 по проспекту Добровольського в місті Одесі, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлої 24 жовтня 2011 року (т.1 а.с.158).

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулась з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності у порядку спадкування за законом і в обґрунтування позовних вимог посилалася на те , що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13.03.2007 року, зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН» 19.04.2007 року ОСОБА_9 належала квартира № 30, в корпусі № 1, в будинку №149 по проспекту Добровольського, в місті Одесі. За зазначеною адресою проживали та були зареєстрованими: власник - ОСОБА_9 з 1974 року, його дружина - ОСОБА_8 з 1974 року та їх донька - ОСОБА_7 з 1979 року. 20 квітня 2008 року помер ОСОБА_9. Поховавши чоловіка та батька, дружина та донька померлого залишилися проживали за вищезазначеною адресою та фактично прийняли спадщину, як спадкоємці першої черги за законом, оскільки на день смерті спадкодавця постійно проживали разом з ним та були зареєстровані за вищевказаною адресою, проте своє право на спадок документально в нотаріальному порядку не оформили.

ОСОБА_8 приходилася рідною сестрою позивачу ОСОБА_3.

17 жовтня 2011 року ОСОБА_8 померла. Після смерті матері ,ОСОБА_7 залишилася проживати за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. та фактично прийняла все майно, що при житті належало батькові та матері.

Своє право на спадщину за законом ОСОБА_7 не оформила, оскільки 24 жовтня 2011 року померла і після її смерті відкрилася спадщина на усе майно, що належало їй на праві власності.

ОСОБА_7, після смерті свого батька ОСОБА_9 фактично прийняла спадщину у вигляді квартири № 30 за адресою: м. Одеса, пр. Добровольського, 149/1, а після смерті своєї матері ОСОБА_8 - 136/1000 частини квартири під № 20 у будинку № 22 по вулиці Жуковського в місті Одесі.

Після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_7, позивач ОСОБА_10 за власний рахунок здійснила їх поховання та після чого звернулася до нотаріуса Четвертої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 із заявою про прийняття спадщини на все майно, що залишилося після смерті племінниці. Отримала свідоцтво про право на спадщину на 136/1000 частини квартири № 20 за адресою: м. Одеса, вул. Жуковського, 22 та свідоцтво про право на спадщину на грошові кошти. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру № 30 за адресою: м. Одеса, пр. Добровольського, 149/1 позивачу ОСОБА_10 було відмовлено та роз'яснено, що вона має право на спадкування майна племінниці при змозі надання оригіналу правовстановлюючого документу на вищезазначену квартиру або доведення свого права на спадщину у судовому порядку. Після чого, ОСОБА_10 звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ЖБК «Ленінський - 16» про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом. 02.04.2013 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси позовні вимоги були задоволенні,проте у подальшому зазначене рішення суду було скасоване.

Позивач ОСОБА_3 просила :

-встановити факт прийняття ОСОБА_7 спадщини у вигляді квартири під № 30 в корпусі № 1, в будинку N 149 по проспекту Добровольського в місті Одесі, після смерті ОСОБА_9, який помер 20.04.2008 року;

-визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру під № 30 в корпусі № 1, в будинку № 149 по проспекту Добровольського в місті Одесі в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлої 24.10.2011 року ( т.1 а.с.123).

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулась також з позовом до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та встановлення факту родинних відносин, про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину, визнання права власності на спадкове майно і з врахуванням уточнень в обгрунтування позовних вимог посилалася на те,що 24 жовтня 2011 року померла її племінниця ОСОБА_7. В зв'язку з відсутністю заповіту, спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 за законом є ОСОБА_2 її рідна сестра та ОСОБА_3, яка є тіткою спадкодавця.

ОСОБА_4 стверджує, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини вона вчасно не звернулася, зокрема через велику відстань між місцем її постійного проживання і місцем проживання спадкодавця, тривалої хвороби та необізнаність про смерть племінниці.

З 1972 року ОСОБА_4 проживає в місті Кам'янець - Подільському Хмельницької області, вона є людиною дуже похилого віку (85 років), постійно хворіє та потребує догляду у зв'язку із станом здоров'я. Вже не один рік знаходиться під наглядом лікарів та систематично проходить медико-соціальну реабілітацію в відділенні: реабілітації ЦМСР інвалідів, ветеранів війни та пенсіонерів «Довголіття», де і перебувала за місяць до смерті племінниці у звязку з чим,позивач вважає, що пропустила строк для звернення із заявою про прийняття спадщини з поважних причин.

Позивач ОСОБА_4 остаточно просила:

-встановити факт родинних відносин між ОСОБА_9 та мною, ОСОБА_4, що вони є рідними братом та сестрою, а ОСОБА_7, яка померла 24 жовтня 2011 року є племінницею ОСОБА_4;

-визначити їй, ОСОБА_4, додатковий строк у три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, яка померла 24 жовтня 2011 року;

-визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 28.11.2012 року на ім'я ОСОБА_3 в частині спадкування 1/3 вкладу у сумі 13080 доларів США 25 центів з відповідними відсотками та компенсаційними нарахуваннями, який знадиться в ПАТ «Укрсоцбанк» на рахунку № 8972, який належав ОСОБА_7 на підставі довідки виданої вищезазначеним банком 25.10.2012 року за № 501.7-08/84-6086;

-визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 22 травня 2013 року на ім'я ОСОБА_3 в частині спадкування 1/3 від 136/1000 частин квартири № 20 у будинку під № 22 по вулиці Жуковського в м. Одесі, що належало на підставі ОСОБА_8 їді Сергіївні, померлій 17 жовтня 2011 року, після смерті якої її дочка ОСОБА_7 прийняла спадщину, але не оформила її;

-визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/3 частки квартири під номером 30 в корпусі 1 в будинку № 149 по проспекту Добровольського в місті Одесі, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлої 24.10.2011 року.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 просила задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі, при цьому вона не заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_4, однак просила відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_12 у повному обсязі.

В судовому засіданні представники ОСОБА_12 просили задовольнити вимоги, які заявлені у зустрічному позові, при цьому вони не заперечували проти задоволення вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин, однак заперечували проти задоволення вимог про надання додаткового строку для прийняття спадщини, визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину, визнання права власності на спадкове майно.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 просила задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі, при цьому вона не заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2, однак просила відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_12 у повному обсязі.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 15.05.2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Встановлений факт родинних відносин між ОСОБА_9 та ОСОБА_2, що вони є рідними братом та сестрою, а ОСОБА_7, яка померла 24 жовтня 2011 року є племінницею ОСОБА_2.

В решті позову відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено.

Встановлено факт прийняття ОСОБА_7 спадщини у вигляді квартири під № 30 в корпусі № 1, в будинку N149 по проспекту Добровольського в місті Одесі, після смерті ОСОБА_9, який помер 20.04.2008 року.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру під № 30 корпусі № 1, в будинку № 149 по проспекту Добровольського в місті Одесі, яка в цілому складається з 2-х житлових кімнат площею 28,1 кв.м., кухні площею 5,8 кв.м., коридору площею 6,5 кв.м., ванної кімнати площею 2,0 кв.м., туалету площею 1,0 кв.м., вбудованої шафи площею 1,2 кв.м., балкону площею 0,9 кв.м., загальною площею 45,5 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлої 24.10.2011 року.

Позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_9 та ОСОБА_4, а саме, що вони є рідними братом та сестрою, а ОСОБА_7, яка померла 24 жовтня 2011 року є племінницею ОСОБА_4.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5, діюча в інтересах ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини , визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину, визнання права власності на спадкове майно і в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у повному обсязі. В частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 рішення суду першої інстанції скасувати і в цій частині у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6, діюча в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини , визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину, визнання права власності на спадкове майно і в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у повному обсязі. В частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 рішення суду першої інстанції скасувати і в цій частині у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Рішення суду в частині встановелення родиних відносин позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_4 з померлою ОСОБА_7 не оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають відхиленню , а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позови ОСОБА_2 та ОСОБА_4 виходив з доведеності позовних вимог позивачів про встановлення родинних відносин з померлою ОСОБА_7 Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_4 , суд першої інстанції виходив з того,що позивачами не надані докази пропуску строку зверненя до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини з поважних причин та позивачі є такими , що не прийняли спадщину.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 ,суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступного.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець,який бажає прийняти спадщину ,але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем ,має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця,який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини ,суд може визначити йому додатковий строк ,достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З матеріалів справи вбачається , що відповідно до довідки КП «ОМБТІ та РОН» № 331062.67 від 03.03.2012 року станом на 21.02.2012 року ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13.03.2007 року на праві приватної власності належала квартира № 30 ,в будинку № 149/1 по просп.Добровольського ,м.Одеси (т.1 а.с.30 звор. стор.).

20.04.2008 року ОСОБА_9 помер ,що підтверджується актовим записом про смерть № 813 від 22.04.2008 року та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (т.1 а.с.18, 21-30).

Разом з померлим в квартирі ,відповідно до довідки ЖКС № 104 від 28.02.2011 року (т.1а.с.18 звор. стор.) проживали дружина ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про одруження від 09.04.1960 р. (т.1 а.с.22) та донька ОСОБА_13 ,що підтверджується свідоцтвом про народження IV УР № 1112985 від 18.04. 1962 р. ( т.1 а.с.19 звор. стор.) та ОСОБА_14 , який помер 06.12.2003 р. ,що підтверджується свідоцтвом про смерть I-ЕД № 410740 (т.1 а.с.35).

Суд першої інстанції вірно встановив ,що позивачі ОСОБА_4 ,ОСОБА_2 є рідними сестрами померлого ОСОБА_15, що підтверджується свідоцтвами про народження позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_4 (т.1 а.с.7,114), записом акту про народження ОСОБА_9 (т.1 а.с.105). , про що ОСОБА_3 не заперечувала та рішення суду першої інстанції в цій чсстині не оскаржено.

Суд першої інстанції вірно встановив ,що відповідач ОСОБА_3 є рідною сестрою дружини ОСОБА_9- ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвами про народження ОСОБА_8 (т.1 а.с.20 звор. стор.) та свідоцтвом про народження і одруження ОСОБА_3 (т.1 а.с.21, а.с.21 звор. стор.).

Після смерті ОСОБА_9 його дружина ОСОБА_8, донька ОСОБА_7 , відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України прийняли спадщину ,про що сторони не заперечують.

17.10.2011 року ОСОБА_8 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть IЖД № 280090 від 18.10.2011року ( т.1 а.с.259).

За життя ОСОБА_8 на праві приватної власності належала 136/1000 частини квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно (т.1 а.с.39).

Після смерті ОСОБА_8 ,відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадщину прийняла її донька ОСОБА_7

Суд першої інстанції вірно встановив ,що позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_2Я.є рідними тітками ОСОБА_7 по лінії батька ОСОБА_9, а відповідач ОСОБА_3 є рідною тіткою ОСОБА_7 по лінії матері ОСОБА_8

24.10.2011 року ОСОБА_7померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть I-ЖД № 280114 від 26.10.2011року (т.1 а.с.133).

Матеріали справи не містять докази залишення померлою ОСОБА_7 заповіту.

Після смерті ОСОБА_7, відповідач ОСОБА_3 в межах шестимісячного строку звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (т.1 а.с.17) та четвертою Одеською нотаріальною конторою була заведена спадкова справа щодо майна померлої ОСОБА_7 .

28.11.2012 р. відповідач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на право на вклад у сумі 13080,25 дол.США, 22.05.2013 року свідоцтво про право на спадщину за законом на право власності на 136/1000 частин квартири № 20 у будинку під № 22 по вул.Жуковського в м.Одесі (т.1 а.с.41,42).

Після отримання відповідачем ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом ,відповідач ОСОБА_3 зареєструвала право власності на 136/1000 частин квартири АДРЕСА_2, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т.1 а.с.139).

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру № 30 ,в будинку № 149/1 по просп.Добровольського ,м.Одеси , ОСОБА_3 було відмовлено через відсутність правовстановлючих документів на квартиру.

З матеріалів справи вбачається , що з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, позивач ОСОБА_4 звернулася до четвертої Одеської державної нотаріальної контори 07.07.2014 року та листом державного нотаріуса № 2873/01-16 від 22.07.2014 року було розяснено про пропуск ОСОБА_4 строку подання заяви про прийняття спадщини.

Суд першої інстанції вірно встановив те ,що єдиним спадкоємцем, який своєчасно, тобто у строки встановлені ч.1 ст.1270 ЦК України, звернувся до нотаріальною контори є відповідач ОСОБА_3, яка є громадянкою ОСОБА_16 Федерації та постійно проживає за адресою ОСОБА_16 АДРЕСА_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

У відповідності до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Зі змісту позовних вимог та пояснень представника позивача ОСОБА_4 -ОСОБА_5, представника позивача ОСОБА_2- ОСОБА_6 вбачається , що ОСОБА_2 зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.,позивач ОСОБА_4 зареєстрована та проживає у м. Камянець - Подільський, АДРЕСА_4.

Як на підставу поновлення строку для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 посилаються на необізнаність про смерть ОСОБА_8 та ОСОБА_7, а також на похилий вік, незадовільний стан здоровя, неможливості самостійно здійснювати свої права та посилалися на виписки з лікарняних книг (т.1.,а.с. 72-74,158-159, 106-109, 174-175).

Суд першої інстанції вірно встановив ,що спадкоємцями третьої черги відповідно до ст. 1263 ЦК України є позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини вірно встановив ,що сторони у справі, а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мали рівні права та можливості щодо подання заяви про прийняття спадщини після померлих ОСОБА_8 та ОСОБА_7. При цьому саме посилання на необізнаність ОСОБА_4, ОСОБА_2 про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність не може бути безумовною підставою для визнання даних причин поважними.

Судом першої інстанції з врахуванням того,що позивач ОСОБА_4 проживає у м.Одесі, а ОСОБА_2 у м.Камянець-Подільську , з врахуванням свідчень, допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 та наявних в матеріалах виписок з лікарняних книжок позивачів , вірно було встановлено те, що про смерть ОСОБА_7 позивачам ОСОБА_4,ОСОБА_2 було відомо та позивачі мали змогу звернутися особисто, або поштою до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у 6-ти місячний строк, а наведені позивачами підстави пропуску строку не є поважними та обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7

Суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину, визнання права власності на спадкове майно, оскільки такі позовні вимоги є похідними від права позивачів на поновлення строку для подання заяви про прийняття спадщини ,у задоволенні яких позивачам було відмовлено.

Стосовно зустрічного позову ОСОБА_3 слід зазначити наступне.

Померлому ОСОБА_9 на праві приватної власності належала квартира № 30 в пр. Добровольського 149/1 ,м.Одеси , що підтверджується довідкою КП «ОМБТІ та РОН» № 331062.67 від 21.02.2012 року (т.1 а.с.30 звор. стор.).

Виходячи з пояснень представника ОСОБА_3-ОСОБА_21, наданих нею в суді першої інстанції вбачається, що при зверненні ОСОБА_3до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини оригінал правовстановлюючого документу на квартиру № 30 не зберігся , тому ОСОБА_3 нотаріусом з цих підстав було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену квартиру.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_3 суд першої інстанції вірно виходив з того, що ОСОБА_7 постійно проживала в квартирі № 30 в корпусі № 1, в будинку № 149 по проспекту Добровольського в місті Одесі,що не заперечують сторони та підтверджується довідкою (виписка з домової книги) ЖКС № 104 від 28.02.2011 року (т.1а.с.18 звор. стор.) після смерті батька ОСОБА_9 та у подальшому матері ОСОБА_22, ОСОБА_7 прийняла спадщину , відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України.

Оскільки ОСОБА_3 звернулася до нотаріальної контори в межах шестимісячного строку та прийняла спадщину , суд першої інстанції вірно задовольнив зустрічний позов.

Суд першої інстанції повно встановив фактичні обставини справи на основі обєктивної оцінки наданих сторонами доказів, вірно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин та з урахуванням зібраних доказів дійшов обґрунтованого висновку про задоволення зустрічного позову.

Доводи апеляційних скарг ОСОБА_2,ОСОБА_4 щодо неврахування судом першої інстанції того,що ОСОБА_4, ОСОБА_2 пропустили строк з поважних причин не заслуговують на увагу з підстав визначених судом першої інтанції в мотивувальній частині рішення та спростовуються свідченнями , допитаних в суді першої інстанції свідків ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційних скарг ОСОБА_2, ОСОБА_4 щодо неврахування судом першої інстанції того, що ОСОБА_3 при зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини приховала наявність інших спадкоємців, оскільки такий довід не впливає на правильність та законність ухваленого судом першої інстанції судового рішення. Право звернення з заявою про прийняття спадщини є субєктивним правом спадкоємця та таке право не залежить від дій третіх осіб .

За таких підстав, відповідно до п.1 ч.1 ст. 307,ст.308, ЦПК України, апеляційні скарги представника ОСОБА_5, діючої в інтересах ОСОБА_4, представника ОСОБА_6, діючої в інтересах ОСОБА_2 підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін .

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст.307,308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_5, діючої в інтересах ОСОБА_4, представника ОСОБА_6, діючої в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_23

ОСОБА_24

ОСОБА_25