25 березня 2015 року Справа № 202/4390/14-ц
Рішення

Іменем України

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Шклярука Д.С.

при секретарі - Петричкевич Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне підприємство № 7», Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарантія», Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта», третя особа - ОСОБА_3, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою в якій, уточнивши свої позовні вимоги, просить суд: стягнути солідарно з ОСОБА_4, ТОВ «АТП №7», ТОВ СК «Провіта», ТОВ СК «Гарантія», матеріальну шкоду у розмірі 42 052 грн. 68 коп. (сорок дві тисячі гривень п'ятдесят вісім копійок) та понесені судові витрати; стягнути солідарно з ОСОБА_4, ТОВ «АТП №7» моральну шкоду в сумі 15000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що він є власником гаражу (літ. Ж - гаражу з цегли, згідно технічного паспорту), який розташований на території домоволодіння АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину.

15.10.2013 року, о 22 год.15 хв., водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Шевроле», державний номер НОМЕР_1, рухаючись у м. Дніпропетровську по вул. Академіка Образцова з боку вул. Тихоокеанської в напрямку вул. Воронезької по другорядній дорозі, виїхала на перехрестя з вул. Байкальської на головну дорогу, та в результаті порушення правил дорожнього руху скоїла зіткнення з автомобілем «Рено» державний номер НОМЕР_2. Після зіткнення автомобіль Рено продовжив некерований рух та скоїв наїзд на гараж, який розташований на території домоволодіння АДРЕСА_1.

Порушення ПДР повністю підтверджуються матеріалами адміністративної справи, поясненнями правопорушника ОСОБА_4, яка визнала свою провину у повному обсязі, і яка підтвердила викладенні факти у протоколі про адміністративне правопорушення.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.11.2013 року, ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди. Постанова набрала законної сили 25.11.2013 року.

Під час дорожньо-транспортної пригоди вищевказаний гараж зазнав значних механічних пошкоджень. Гараж частково зруйнований, а йому, як власнику гаражу спричинена матеріальна шкода. Гараж має спільну стіну з літньою кухнею, в результаті вищезазначеної ДТП, з метою витворення первісного стану гаражу до його руйнації, йому необхідно провести повний демонтаж перекриття та трьох несущих стін без демонтажу фундаменту. Крім того, стіну, яка є суміжною с літньою кухнею потрібно демонтувати частково біля входу в гараж зі сторони домоволодіння.

Згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 531/12-14 від 04.12.2014 р. розмір нанесеної матеріальної шкоди в наслідок руйнації гаражу з урахуванням фізичного зносу на будівельні матеріали, складає 42052,68 грн.

Автопричіп «Степок» д/н НОМЕР_3, 1995 р.в. ремонту не підлягає. Для розрахунку вартості зазначеного автопричепу, данні взяті із мережі Інтернету на сайті «Авторіа». Вартість такого причепу з урахуванням зносу, року випуску, складає 2100,00 грн.

Вказана сума матеріальних збитків підлягає стягненню з відповідачів у повному обсязі.

Після дорожньо-транспортної пригоди, час минув, але жодний із відповідачів не звернувся до нього і не запропонував допомогти йому фізично або матеріально, щодо усунення руйнації гаражу, а також відновлення (ремонту або придбання аналогічного автопричепу), що відбулися в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Така негативна поведінка відповідачів по відношенню до нього, як до людини, завдає йому душевних страждань, які виражаються в тому, що кожного дня, він дивиться на зруйнований гараж, розуміє, що його необхідно відновлювати, розуміє, що для відновлення необхідні не тільки кошти, але і час.

Крім того, виникає необхідність змінювати свої плани, які були заздалегідь обговорені з сім'єю, а саме придбання нової меблі у будинок, планування проведення відпустку всім разом на морі.

Такі негативні події змушують його переживати і постійно думати, яким чином вирішувати одночасно всі питання.

Всі ці негативні явища, заставляють мене постійно думати «негативно» та бачити тільки «погані речі», «погане ставлення людей один до одного», так як сам на собі відчув байдуже ставлення відповідачів до ситуації, яка з їхнього боку виразилась у «заплющуванні очей», небажання урегулювати нанесену шкоду у добровільному порядку. Зрозумівши, що з боку відповідачів звичайними (добровільними) методами вирішення проблеми (відшкодування завданої шкоди) не відбудеться, він вважає за необхідним звернутися до суду за захистом своїх прав.

Вважає, що відповідачі повинні сплатити йому матеріальну шкоду, яка складається з: З000,00 грн. - оплата за висновок експертного дослідження; 32 227,60 грн. - розмір нанесеної матеріальної шкоди, в наслідок руйнації гаражу; 2100,00 грн. - вартість причепу з урахуванням зносу,

та року випуску. З урахуванням завданих йому збитків, з урахуванням викладених обставин, та негативних наслідків, вважає, що відповідачі повинні сплатити моральну шкоду в розмірі 15000,00 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та пред'явлений позову, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просили задовольнити. В обґрунтування позову посилалися на обставини викладені у позовній заяві та доповненнях до неї.

Представник ТОВ «АТП № 7» проти позову заперечувала та просила у позовні відмовити посилаючись на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог до підприємства, зауважувала на обставини викладені у письмових запереченнях.

Представник відповідача ОСОБА_2 також проти позову заперечував посилаючись на обставини викладені у письмових запереченнях проти позову.

Представники Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарантія», а також Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» в судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином про місце та час судового розгляду, про причини неявки суд не сповістили.

Третя особа ОСОБА_3 підтвердив у судовому засіданні обставини дорожньо-транспортної пригоди, що сталася, проти позовних вимог до ТОВ «АТП № 7» заперечував.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їхніх представників, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, згідно з свідоцтвом про право на спадщину від 25 липня 2005 року позивач ОСОБА_1 є власником 277/400 частин домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1. Право власності позивача на вказаний об'єкт нерухомості зареєстровано КП «ДМБТІ» 23.08.2005 року. (а.с. 32,33)

До складу зазначеної частки домоволодіння, згідно із технічним паспортом, входять гаражі літ. «ж» та літ. «Г».

15.10.2013 року, близько 22:15 год., в м. Дніпропетровську, по вул. Ак. Образцова з боку вул. Тихоокеанської в напрямку вул. Воронезької рухався автомобіль «Шевроле», н/з НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4, яка рухалася по другорядній дорозі, виїхала на перехрестя з вул. Байкальською на головну дорогу та скоїла зіткнення з автомобілем «Рено», н/з НОМЕР_2, що рухався по вул. Байкальській зліва направо за напрямком її руху, та який перебував під керуванням водія ОСОБА_3

Після вказаного зіткнення автомобіль «Рено», н/з НОМЕР_2, продовжив некерований рух та скоїв наїзд на гараж будинку № 60 та на причеп, який знаходився у гаражі.

Під час ДТП вищевказані автомобілі, гараж та причеп отримали механічні пошкодження, заподіяна матеріальна шкода. Водій ОСОБА_4, пасажири автомобіля «Шевроле»: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, а також водій автомобіля «Рено» ОСОБА_3 отримали тілесні ушкодження.

Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.11.2013 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в сумі 400,00 грн. (а.с. 38)

Згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/0643258 від 29.01.2013 року автомобіль «Рено Преміум», н/з НОМЕР_2, яким керував водій ОСОБА_3, на момент ДТП, тобто станом на 10.10.2013 року, був забезпеченим транспортним засобом у Страховому товаристві з додатковою відповідальністю «Гарантія», (а.с. 92).

Згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/0897934 від 09.04.2013 року автомобіль «Шевроле», н/з НОМЕР_1, яким керувала водій ОСОБА_4, на момент ДТП, тобто станом на 10.10.2013 року, був забезпеченим транспортним засобом у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта», (а.с. 99).

17 жовтня 2013 року Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» було повідомлено страхувальником про настання страхового випадку (а.с. 98).

Згідно з висновком експертного будівельно-технічного дослідження № 531/12-14 від 04.12.2014 року, вартість понесеної шкоди в наслідок руйнації гаражу літ. Ж, який розташований на території домоволодіння АДРЕСА_1, з урахуванням перерахунку кошторисної документації складеної 21.01.2014 року, в цінах на 04.12.2014 року, складає 42052,68 грн. (а.с. 146-157). За проведення вказаного дослідження позивачем було сплачено 3000,00 грн. (а.с. 164).

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Завдання матеріальної та моральної шкоди іншій особі, з огляду на п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, яка створює підвищену небезпеку для особи, що цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до п.п. 9.1., 9.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 вказаного Закону, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Згідно ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Частиною 1 ст. 25 Закону України «Про страхування»передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки " відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

Згідно з п. 8 Постанови особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам.

Враховуючи, що дії водіїв ОСОБА_3, який керував автомобілем «Рено» належним ТОВ «АТП № 7», та водія ОСОБА_2 не можуть вважатися взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, оскільки саме в діях водія ОСОБА_2 були порушення ПДР України, що призвело до настання події ДТП, та наслідків у вигляді пошкодження майна належного на праві власності позивачу, то у задоволенні позовних вимог до ТОВ «АТП № 7» слід відмовити у повному обсязі.

Враховуючи, що ОСОБА_4 була визнана винною у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, на момент ДТП вона керувала забезпеченим транспортним засобом у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/0897934 від 09.04.2013 року, розмір матеріальної шкоди знаходиться у межах ліміту визначеного для розміру страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих згідно п.п. 9.1., 9.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та що також підтверджується вищевказаним полісом, вона повідомила у визначені Законом строки та за встановленою формою страховика про настання страхової події 17.10.2013 року, отже, позовні вимоги ОСОБА_1 є частково обґрунтованими та суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 41052,68 грн. (за вирахуванням суми франшизи - 1000,00 грн.) слід стягнути на його користь саме з страховика - Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта», до якого позивач також звертався у зв'язку з настанням страхової події.

При цьому, враховуючи, що страховиком не відшкодовується сума франшизи, з суми відшкодування слід вирахувати суму франшизи - 1000,00 грн., яка передбачена полісом, та її слід стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача.

Витрати в розмірі 3000,00 грн. на проведення експертного будівельно-технічного дослідження № 531/12-14 від 04.12.2014 року також слід стягнути з страховика на користь позивача.

Підстав для задоволення позову у частині стягнення моральної шкоди не встановлено, оскільки в судовому засіданні не підтверджено з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких можливо зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо).

Також у частині відшкодування вартості пошкодженого причепу слід відмовити, оскільки не встановлено розміру шкоди у цій частині позовних вимог, тобто не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження вартості пошкодженого причепу в сумі 2100,00 грн. з урахуванням зносу.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів ТДВ «СК «Провіта» та ОСОБА_2 на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 130, 174, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 41052 (сорок одна тисяча п'ятдесят дві) грн. 68 коп., та витрати на проведення експертного будівельно-технічного дослідження № 531/12-14 від 04.12.2014 року в розмірі 3000 (три тисячі) грн., а всього 44052,68 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму франшизи в розмірі 1000 (одна тисяча) грн.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 440,52 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 100,00 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.С. Шклярук