Справа № 500/1607/15-ц
Провадження № 2/500/1468/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 жовтня 2015 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
головуючого судді Грубіян Л.І.
при секретарі Матвійчук Н.Ф.,
за участю представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу,-
Виконуючи свої зобов'язання за договором купівлі-продажу телефону, ОСОБА_5 05.12.2014 року перерахував на вказаний картковий рахунок 7 601,08 гривень, що відповідало 476 доларам США на момент сплати.
Відповідачем був наданий гарантійний лист, що товар буде поставлений, пізніше був наданий ще один гарантійний лист та копія свідоцтва про держреєстрацію відповідача.
Разом з тим, у встановлений домовленістю строк, відповідач свої зобовязання не виконав, у звязку з чим позивач неодноразово телефонував йому з метою дізнатися, коли товар буде поставлений, проте відповідач ігнорував дзвінки.
Зазначає, що його вже не цікавить поставка телефону відповідачем, він лише хоче повернути свої грошові кошти в сумі 476 доларів США. Вказана сума, на момент подання позову до суду, в гривневому еквіваленті складає 11 038,73 гривень, що підтверджується наступним розрахунком: курс НБУ гривні до долару США станом на 23.03.2015 р. складає 23,190613 грн/дол. США. Вартість телефону складає 476 дол. США х 23,190613 грн./дол. США = 11 038,73 грн.
Також, позивач просить стягнути з відповідачів моральну шкоду у сумі 10 000 грн., посилаючись на те, що він був позбавлений користуватись своїми власними грошовими коштами в досить великій сумі, не взмозі був придбати телефон в іншому місці, в зв'язку з тим, що грошові кошти не були йому повернуті. Вказує на те, що протиправні дії відповідача завдають моральних страждань, руйнують звичний для нього спосіб життя, вимагають від нього додаткових зусиль для того, щоб організувати своє життя.
Сторони, будучи своєчасно та належним чином сповіщеними про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилися. Позивач направив представника з належним чином посвідченими повноваженнями. Відповідачі клопотання про відкладення розгляду справи або розгляд справи за їх відсутності не надіслали.
Зі згоди представника позивача, не обмеженого у повноваженнях, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Відповідно до ч.3 ст.42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.
Права споживачів, а також механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів визначені Законом України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року за №1023-ХІІ (далі Закон №1023-ХІІ).
Згідно Закону України «Про захист прав споживачів» споживач це громадянин, який придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб.
Відповідно до пп.3, 18, 22 ст.1 Закону №1023-XII виконавець суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; продавець суб'єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації;споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.
Тобто, Закон №1023-XII регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.
Споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав. Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів (ст.4 Закону №1023-XII).
Відповідно до ч.1 ст. 5 вищезазначеного Закону держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання або одержання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоровя і життєдіяльності.
Верховний Суд України в узагальненнях судової практики з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009-2012 рр.) від 01.02.2013 року висловив правову позицію, згідно з якою: «…при вирішенні спорів про захист прав споживачів слід ураховувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання, в тому числі й за спричинену шкоду, лежить на продавцеві (виготівникові).
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання - неналежне виконання.
У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).
Судом встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в податковій інспекції як фізична особа підприємець, що підтверджено свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця та витягом з Єдиного державного реєстру Державного підприємства «Інформаційно-ресурсний центр».
Встановлено, що ОСОБА_2 замовив мобільний телефон, вартістю 476 доларів США в інтернет-магазині на сайті гиgged.com.ua, заказ за № 5009.
23.01.2015 року ОСОБА_3 направив ОСОБА_2 гарантійні листи, згідно з якими підтвердив свої зобов'язання по виконанню замовлення, та зобов'язався виконати замовлення в строк до 10 лютого 2015 року. Також зазначив, що у разі невиконання замовлення, зобов'язується повернути грошові кошти, отримані за замовлення №5009.
Відповідно до листа ПриватБанку від 29.05.2015 року картковий рахунок № 5168 7572 8233 9854 відкритий на ім'я ОСОБА_4.
Курс НБУ гривні до долару США станом на 23.03.2015 р. складає 23,190613 грн./дол. США. Вартість телефону складає 476 дол. США х 23,190613 грн./дол. США = 11 038,73 грн.
Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).
За загальними правилами, виходячи зі змісту вказаних положень ЦК України, покупець повинен виконати свій обов'язок щодо оплати товару одразу після його прийняття, тобто сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Сторони можуть відійти від цього правила лише у разі здійснення попередньої оплати (стаття 693 ЦК України), або застосувавши розстрочення платежу (стаття 695 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Таким чином, системний аналіз положень законодавства України та обставин справи дає підстави для висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Стосовно вимог про стягнення з відповідачів моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. суд приходить до наступного висновку.
В обґрунтування позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди позивач посилається на те, що був позбавлений користуватись своїми власними грошовими коштами в досить великій сумі, не взмозі був придбати телефон і в іншому місці, в зв'язку з тим, що грошові кошти не були йому повернуті. Вказує на те, що протиправні дії відповідача завдали моральних страждань, руйнують звичний для нього спосіб життя, вимагають від нього додаткових зусиль для того, щоб організувати своє життя.
Тобто, як вказує позивач та представник позивача, в нього виникли проблеми, які не існували до здійснення замовлення, що дуже дратувало та відображалося на його психологічному стані.
Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю і стражданнях, які особа отримала в наслідок ушкодження здоров'я, у душевних стражданнях яких зазнала фізична особа в зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї, у душевних стражданнях, які особа зазнала в зв'язку з приниженням її честі гідності та ділової репутації.
Частиною 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 (зі змінами до пункту 9, внесеними постановою від 25.05.2001 р. № 5), розяснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру - немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, а також враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Так, судом встановлено, що діями відповідачів, позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що він позбавлений можливості користуватись своїми власними грошовими коштами у великій сумі, не взмозі придбати телефон в іншому місці, в зв'язку з тим, що грошові кошти не були йому повернуті.
В свою чергу, зазначені події та обставини вимусили хвилюватись позивача, у зв'язку з тим, що він тривалий час не міг повернутися до нормального образу життя, оскільки знаходився у нервовому стані, в результаті чого він вимушений був змінити звичний для нього порядок та уклад життя. Таким чином в позивача виникли проблеми, які не існували до здійснення замовлення, що відображалося на його психологічному стані.
Враховуючи факт заподіяння позивачу моральної шкоди, протиправність дій відповідачів, причинний зв'язок між такими діями та їх наслідками, а також вину відповідачів у завданій моральній шкоді, суд приходить до висновку, щодо необхідності стягнення з відповідачів на користь позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості у відшкодування моральної шкоди грошової компенсації в сумі 1000 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 59-61, 94, 213-215 ЦПК України суд, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу, задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: ОСОБА_7