Справа № 265/1998/15-ц
Провадження № 2/265/1144/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Щербіна А.В.,

при секретарі - Карповій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради, в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_3, ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: служба у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради, служба у справах дітей Жашківської районної державної адміністрації Черкаської області, прокуратура Орджонікідзевського району м.Маріуполя про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

07 квітня 2015 року Орган опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської ради (надалі - Орган опіки та піклування), в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: служба у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради, служба у справах дітей Жашківської районної державної адміністрації Черкаської області про позбавлення батьківських прав. В обгрунтування позову зазначили, що згідно свідоцтва про народження, батьками неповнолітньої ОСОБА_1 є відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Шлюб між ними було розірвано 29.02.2012 року на підставі рішення суду. Після фактичного припинення шлюбних відносин між подружжям дитина за спільною згодою батьків залишилась проживати разом з батьком. Згідно характеристики наданої навчальним закладом, неповнолітня ОСОБА_1 проживала з батьком, який приділяв увагу вихованню дитини, створенню належних житлово-побутових умов, постійно підтримував зв'язок із класним керівником, систематично відвідував батьківські збори. Мати вихованням дитини не займалась. Вироком Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 24.07.2013 ОСОБА_2 була засуджена до позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.01.2015 вказаний вирок Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя був змінений, та ОСОБА_2 призначено покарання у виді позбавлення волі на 1 рік. Згідно інформації наданою Уманською виправною колонією № 129, ОСОБА_2 звільнилась 15.01.2015 на адресу: АДРЕСА_1 (та можливо АДРЕСА_2).

23.02.2015 року на адресу Орджонікідзевської районної адміністрації надійшло повідомлення від служби у справах дітей Жашківської районної адміністрації Черкаської області, щодо неповнолітньої ОСОБА_1, яка зі слів бабусі ОСОБА_4 втратила зв'язок з батьками через бойові дії.

Після проведення дій, із встановлення місця перебування батьків ОСОБА_1 було встановлено, що ОСОБА_2, мати дитини, за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 не проживає, місце перебування її невідоме, а батько дитини ОСОБА_3, продовжує проживати за адресою: АДРЕСА_1.

16.03.2015 на особистому прийомі начальника служби у справах дітей батько неповнолітньої, ОСОБА_3, повідомив, що донька дійсно з літа перебувала у м.Жашків у родичів. На родинному колі вирішили, що через тривожну ситуацію в Маріуполі дівчинка залишиться в Черкаській області. Батько кожен день спілкується з дитиною по телефону, купував їй речі при приїзді доньки наприкінці 2014 року в Маріуполь. Про втрату зв'язку з дитиною заперечував. Був попереджений про відповідальність за невиконання батьківських обов'язків. Виказав намір після весняних канікул забрати дитину до дому.

Проте бабуся дитини, ОСОБА_4 стверджує, що дитина не має зв'язку з батьками до теперішнього часу та наполягає на наданні дитині статусу позбавленої батьківського піклування.

На думку Органу опіки та піклування, така поведінка батьків свідчить про злісне навмисне ухиляння батька та матері від виконання батьківських обов'язків по відношенню до дитини ОСОБА_1 Посилаючись, зокрема на ст.ст.150, 164 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), просили суд: позбавити ОСОБА_3 та ОСОБА_2 батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2, аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь опікуна або державної установи, куди буде влаштована дитина.

На підставі повідомлення суду, відповідно до ч.2 ст.45 ЦПК України, до участі у справі вступив прокурор прокуратури Орджонікідзевського району м.Маріуполя Кулік А.В.

06.05.2015 року судом прийнята ухвала про участь неповнолітньої ОСОБА_1 та третьої особи - служби у справах дітей Жашківської районної державної адміністрації Черкаської області, у судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Жашківського районного суду Черкаської області.

В судовому засідання, представник Органу опіки та піклування Красильникова Н.В., що діє на підставі довіреності, підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що мати участі у вихованні дитини не приймає, а пасивна поведінка батька щодо повернення дитини від бабусі ОСОБА_4, змушує їх підтримувати позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_3, у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що через бойові дії у м.Маріуполі, його донька ОСОБА_1 тимчасово виїхала до м.Жашків Черкаської області, де проживає її бабуся з боку матері - ОСОБА_4 Зазначив, що він кожен день спілкується з дитиною по телефону, за можливості, надає матеріальну допомогу бабусі ОСОБА_4, планує забрати доньку після випускних іспитів. Про втрату зв'язку з дитиною заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, повідомлення про те, що вона обізнана про день, час та місце розгляду справи у суду відсутні. За інформацією отриманою від неповнолітньої ОСОБА_1, відповідачка ОСОБА_2 обізнана про день та час розгляду справи, проти задоволення позову заперечує, приїхати не може, так як перебуває в зоні АТО.

Представник третьої особи, начальник служби у справах дітей Жашківської районної державної адміністрації Черкаської області - Ігнатюк Т.І., яка приймала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Жашківського районного суду Черкаської області, позовні вимоги підтримала.

Під час судового засідання, представник третьої особи, начальник служби у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради - Красильникова Н.В., позовні вимоги підтримала.

Неповнолітня ОСОБА_1, яка приймала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Жашківського районного суду Черкаської області, у присутності бабусі ОСОБА_4 та начальника служби у справах дітей Жашківської районної державної адміністрації Черкаської області Ігнатюк Т.І., суду пояснила, що її батьки виконують свої батьківські обов'язки та вона заперечує проти того, щоб їх позбавляли батьківських прав. З батьком та мамою вона спілкується по телефону, вони допомагають їй матеріально. При спілкуванні, батько в неї цікавиться, як вона вчиться та які у неї оцінки.

Прокурор Кулік А.В., під час судового засідання, просила прийняти рішення, яке б у найбільшій мірі відповідало інтересам неповнолітньої дитини.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача ОСОБА_3, представників третіх осіб, прокурора, неповнолітньої ОСОБА_1, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

На думку позивача, підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав щодо неповнолітньої ОСОБА_1 є та обставина, що батьки злісно навмисне ухиляються від виконання батьківських обов'язків по відношенню до неї.

Пункт 16 Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснює, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ч.2 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно з ч.2 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а ч.4 цієї статті передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, ані позивачем, ані третіми особами, суду не надано належних доказів того, що мають обставини, які дозволяють зробити висновок про ухиляння відповідачів від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітньої ОСОБА_1

Навпроти, з характеристики на ім'я ОСОБА_1, підписаної директором Маріупольського навчально - виховного комплексу «Гімназія-школа №1» та класним керівником вбачається, що ОСОБА_1 приймала активну участь у суспільному житті школи, проживала разом з батьком, який приділяв увагу вихованню доньці та створював для неї належні житлово-побутові умови, постійно підтримував зв'язок з класним керівником (а.с.5).

Також, з листа КЗ «Центр первинної медико - санітарної допомоги №5», який підписаний завідуючим амбулаторією №1 вбачається, що ОСОБА_1 росла здоровою дитиною, на диспансерному обліку не перебувала, на прийом до лікаря приходила з батьками (а.с.81).

Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.

Відповідно до ст.172 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

З особистих пояснень неповнолітньої ОСОБА_1 вбачається, що вона постійно спілкується з батьками, вони про неї піклуються та матеріально її утримують, вона проти того, щоб їх позбавляли батьківських прав.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідачів батьківських прав суперечить інтересам неповнолітньої дитини та позивачем не доведено факту ухилення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню неповнолітньої ОСОБА_1 Докази, надані позивачем, враховуючи їх явну неповноту та суперечливість, не дають суду підстав для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав. Отже, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог має бути відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Органу опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради, в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_3, ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: служба у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради, служба у справах дітей Жашківської районної державної адміністрації Черкаської області, прокуратура Орджонікідзевського району м.Маріуполя про позбавлення батьківських прав - відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

3. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.В. Щербіна