РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/16315/14-ц

пр. № 2/759/625/15

11 лютого 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Журибеди О.М.,

при секретарі - Павлишиній А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Державного житлово-комунального підприємства НАН України до ОСОБА_1 про визнання недійсним ордеру на житлове приміщення та виселення, -

в с т а н о в и в :

Державне житлово-комунальне підприємство НАН України 24.09.2014 року звернулось до Святошинського районного суду міста Києва з позовом про визнання недійсним ордеру на житлове приміщення та виселення, посилаючись на те, що гуртожиток за адресою АДРЕСА_1, знаходиться на балансі позивача та відносно нього позивач приймає відповідні рішення щодо заселення громадян. Під час подання позову щодо заборгованості по комунальним послугам у справі № 759/12296/13-ц, позивачем було виявлено, що ОСОБА_1 безпідставно отримала ордер. Згідно довідки Ф-3 № 271 від 18.04.2012 року, ОСОБА_1 прописана за адресою: АДРЕСА_1, але згідно перевірки ОСОБА_1 не була прописана працівниками НАН України і не є співробітником системи НАН України, що свідчить про підробку довідки Ф-3, оскільки ордер на поселення в гуртожиток за адресою АДРЕСА_1 їй не видавався. Вказує на те, що відповідач фактично порушує право позивача на внесення витрат на комунальні послуги у належному розмірі, а також перешкоджає позивачеві у вільному користуванні гуртожитком.

Представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні відповідач заперечувала проти позовних вимог посилаючись на те, що до позовної заяви відповідачем не додано ордер, який є предметом даного спору. Відповідно до довідки № 482-2000 від 06.06.1991 року вона працювала в Експериментальному виробництві Інституту та електрозварювання ім. Є.О.Патона на посаді прибиральниці службових приміщень за сумісництвом. Крім того, вказує, що ордер їй було видано 16 листопада 1999 року, тож у виниклих спірних відносинах застосовується строк позовної давності у три роки, який пропущено позивачем. Відповідний ордер видавався Державною адміністрацією м. Києва на підставі спільного рішення адміністрації та профкому НАН України, таким чином у державної адміністрації м. Києва були наявні всі правові підстави для його видачі.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового розгляду, показання свідка, яка суду пояснила, що ОСОБА_1 дійсно працювала в НАН України прибиральницею та проживає в гуртожитку по АДРЕСА_1 разом з донькою протягом 15 років. З'ясувавши повно та всебічно обставини справи, перевіривши їх наявними у справі письмовими доказами, суд приходить до наступних висновків.

Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що гуртожиток по АДРЕСА_1 переданий на баланс Державного житлово-комунального підприємства НАН України, відповідно до розпорядження № 291 Президії національної академії наук від 02.03.200 року (а.с. 3 - копія розпорядження).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають в гуртожитку по АДРЕСА_1 (а.с. 2 - копія довідки Ф-3), на підставі ордеру № 11 виданого на основі спільного рішення Держаної адміністрації м. Києва та профкому НАН України 16 листопада 1999 року (а.с. 17- копія ордеру).

Частиною 2 статті 128 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації та відповідного профспілкового комітету.

Відповідно до статті 129 Житлового кодексу Української РСР, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на дану жилу площу.

Згідно роз'яснень науково-практичного коментаря до статті 129 ЖК Української РСР, в спеціальному ордері, який видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку, зазначаються: дата видачі ордеру; найменування населеного пункту, а також підприємства, установи, організації, яким належить гуртожиток; номер і серія ордеру; прізвище, ім'я, по батькові особи, яка отримує жилу площу у гуртожитку, місце її роботи або навчання; адреса місцезнаходження гуртожитку; номер корпусу і кімнати; на підставі якого рішення видано ордер; склад сім'ї особи, яка отримує житлову площу у гуртожитку. Ордер підписується керівником підприємства, установи, організації та скріплюється відбитком печатки підприємства, установи, організації. В установленому порядку право на підписання ордерів може бути надане іншій посадовій особі (наприклад, керівнику структурного підрозділу, у складі якого діє гуртожиток).

Під час розгляду справи, відповідачем було доведено, що ордер № 11 від 16.11.1999 року було видано на підставі рішення Державної адміністрації м. Києва та профспілкового комітету НАН України, як власника даного гуртожитку, що зазначається у ордері (а.с. 17 - копія ордеру).

Судом встановлено, що відповідач перебувала в трудових відносинах з НАН України працюючи на посаді прибиральниці в Інституті електрозварювання ім. Є.О.Патона при Академії Наук УССР, що підтверджується довідкою № 19 від 11.02.1999 року (а.с. 18 - копія довідки).

Крім того, форма вказаного ордеру відповідає вимогам, що ставляться до спеціального ордеру на поселення та передбачені у Примірному положенні про гуртожитки, яке затверджено постановою Ради Міністрів УРСР від 03. 06. 86 N 208.

Надана відповідачем до матеріалів справи копія ордера № 11 від 16.11.1999 року містить визначені законодавством обов'язкових реквізити спеціального ордеру.

Право користування житловим приміщення згідно зі статті 129 Житлового кодексу УРСР відповідач набула на підставі ордеру, який є підставою для вселення на надану житлову площу, після якого особа набуває право користування жилим приміщенням.

Відповідно до листа ДЖКП НАН України від 02.08.2011 року мешканці гуртожитків НАН України, в тому числі гуртожитка № 8 проживають в них на законних підставах: за ордерами або договорами (а.с.27-28).

Позбавлення такого права та виселення особи можливе лише з підстав, передбачених законом, зокрема, статтею 59 Житлового кодексу УРСР.

Відповідно до статті 59 Житлового кодексу УРСР, ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Стаття 59 Житлового кодексу УРСР містить в собі обмеження відносно трьох річного строку звернення до суду з вимогою про визнання ордера недійсним.

Згідно частини 1 статті 73 ЦПК України передбачено, що суд поновлює або подовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони у разі його пропущення з поважних причин.

З урахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для виселення відповідача з гуртожитку та визнання ордеру № 11 від 16.11.1999 року недійсним.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 9, 59, 116, 117, 128, 129 ЖК УРСР, ст. ст. 15, 261 ЦК України, Примірним положенням про гуртожитки, яке затверджено постановою Ради Міністрів УРСР від 03. 06. 86 N 208, ст. ст.10, 11, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Державного житлово-комунального підприємства НАН України до ОСОБА_1 про визнання недійсним ордеру на житлове приміщення та виселення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Cуддя: