УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2015 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Гирич С. В., розглянувши заяву про забезпечення позову по матеріалах позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи: ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, звернення стягнення на частку відповідача у спільній сумісній власності, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся із позовом в суд до відповідача, третьої особи про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 185137,74 грн. та моральної шкоди в розмірі 2500 грн. та звернення стягнення на частку відповідача в житловому будинку в м. Львові по вул.Березова,51, який належить на праві спільної сумісної власності відповідачу та третій особі. Разом із позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок в м. Львові по вул. Березова, 51, який належить на праві спільної сумісної власності відповідачу ОСОБА_2, проживаючому з адресою: м. Львів, вул. Березова, 51 та зареєстрованому за його дружиною ОСОБА_3 з метою виділення частки відповідача та звернення на неї стягнення.

Заяву мотивує тим, що не зважаючи на те, що право власності на будинок зареєстроване за ОСОБА_4, зазначене нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки набуте нею у власність в період перебування у шлюбі з відповідачем , а відтак у випадку задоволення позовних вимог він вправі отримати відшкодування заподіяної шкоди шляхом звернення стягнення на належну відповідачу частину у праві власності на будинок. Однак, на даний час третя особа є одноосібним власником, може будь-який час вчинити дії з реалізації нерухомого майна, а враховуючи ту обставину, що в ході зустрічі із відповідачем останній погрожував вжити заходів для не отримання позивачем жодного відшкодування, переконаний, що невжиття заходів забезпечення позову, будуть створені перешкоди для виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Вивчивши подані матеріали позову, вважаю, що заяву слід у відповідності до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України розглянути без повідомлення відповідача, та інших осіб, які беруть участь у справі, та частково задоволити з таких підстав.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити не можливим виконання рішення суду.

У відповідності до вимог п.1,2 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належать відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду із позовом про відшкодування за рахунок відповідача матеріальної та моральної шкоди в загальному розмірі 187637,74 грн. та звернення стягнення на частку майна відповідача у праві спільної сумісної власності на будинок.

Як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником будинку №51 по вул. Березова в м. Львові являється ОСОБА_3, на підставі рішення Личаківського районного суду мю Львова від 03.04.2008 року.

Позивач обґрунтовує заяву про забезпечення позову тим, що дружина відповідача набула у власність будинок №51 по вул. Березова в м. Львові під час перебування у шлюбі, а тому він є спільною сумісною власністю подружжя.

З врахуванням положень ст. 73 СК України позивач вправі вимагати відшкодування заподіяної шкоди за рахунок частки відповідача у спільній сумісній власності.

Враховуючи розмір заявлених вимог, а також те, що відповідач ухилився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння, відмовився від добровільного відшкодування шкоди і попередив позивача про те, що він уникатиме відшкодування шкоди, а іншого майна не має, суд погоджується з доводами позивача про те, що існує реальна можливість відчуження частки майна відповідача, тому у випадку невжиття заходів забезпечення позову це утруднить виконання рішення суду, чи зробить виконання його неможливим, колио суд його постановить. У звязку із наведеним заява позивача в цій частині про забезпечення позову є підставною.

При цьому суд вважає, що оскільки на даний час частка відповідача у спільному сумісному майні подружжя не визначена, а суд вправі накласти арешт виключно на майно відповідача, а тому суд вважає, що достатнім і необхідним способом забезпечення позову буде заборона відчуження спірного будинку до вирішення спору по суті та звернення стягнення на частку відповідача у спільному майні подружжя.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

клопотання позивача ОСОБА_1, персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: 81300, м. Мостиська Львівської області, вул. Будзиновського, 7-а, задоволити частково.

В забезпечення його позовних вимог до відповідача ОСОБА_2, персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_2, адреса: м. Львів, вул. Березова, 51, до вирішення спору по суті та виконання рішення суду заборонити третій особі ОСОБА_3, адреса: м. Львів, вул. Березова, 51, вчиняти будь-які дії з відчуження будинку №51 по вул. Березова в м. Львові.

В решті в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити за безпідставністю.

Копію ухвали направити відповідачам та у Личаківський ВДВС Львівського МУЮ для виконання.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту винесення 31.08.2015 року та підлягає негайному виконанню - з 31.08.2015 року. Ухвала суду може бути предявлена до виконання протягом одного року.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу апеляційному суду Львівської області в порядку та в строки передбачені ст. 294 ЦПК України через Личаківський районний суд м. Львова. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: Гирич С. В.