Справа № 323/2069/15-ц
№ провадження 2/323/816/15
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

20.08.2015 м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі

головуючого - судді Мінаєва М.М.,

при секретарі - Мазгін О.М.,

за участю

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2, в якій позивач просив стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 30754,44 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 16.10.2012 року з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання зазначеної дитини в розмірі ? від усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач сплачує аліменти несвоєчасно та не повністю, у звязку з чим станом на 01.05.2015 року склалася заборгованість у розмірі 7922,89 грн. У звязку з цим, посилаючись на ст. 196 СК України, позивач просила стягнути з відповідача пеню за несплату аліментів згідно доданого до позову розрахунку на вказану вище суму.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, пославшись на факти та норми права, зазначені у позовній заяві.

Вдповідач ОСОБА_2 позов не визнав та пояснив, що про обовязок щодо сплати аліментів йому відомо, він намагався і намагається сплачувати аліменти своєчасно, однак внаслідок тяжкого матеріального становища, викликаного втратою заробітку через кризу в країні, він не завжди в повному розмірі сплачував аліменти. Проти наданого позивачем розрахунку пені відповідач не заперечував, однак вказав, що не вважає себе винним у порушенні порядку та строків сплати аліментів, а заявлена позивачем ціна позову є для відповідача неможливою для виконання, оскільки щомісячний неофіційний його дохід не перевищує 1700,00 грн.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, о оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивач має з відповідачем доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 135696, виданим виконкомом Димитрівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області 05.11.2003 року.

Відповідач визнає дитину своєю, батьківство не оспорює.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 16.10.2012 року з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання зазначеної дитини в розмірі ? від усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 29.10.2012 року на виконання вказаного рішення суду був виданий виконавчий лист.

Відповідач виконує обовязок щодо сплати аліментів неналежним чином. Згідно розрахунку заборгованості із сплати аліментів, складеного державним виконавцем ВДВС Якимівського РУЮ в Запорізькій області Мірошник І.В., станом на 01.05.2015 року заборгованість відповідача складає 7922,87 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Згідно розрахунку позивача, який відповідачем не ос порений, пеня за прострочення сплати заборгованості по аліментам за період з жовтня 2012 року по 01.05.2015 склала 30574,44 грн.

Передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач постійного доходу та місця роботи не має, однак при цьому від сплати аліментів не ухилявся, віднаходив відповідні кошти, і сплачував їх майже кожного місяця, але не повністю. З урахуванням його пояснень, які не оспорені представником позивача, відповідач має щомісяця неофіційний дохід не вище за 1700,00 грн, хворіє на туберкульоз, у звязку з чим потребує лікування, зазнає труднощів в офіційному працевлаштуванні, оскільки має судимість.

За таких обставин суд приходить висновку про наявності часткової вини відповідача у виникненні заборгованості з аліментів, а заявлена позивачем сума позовних вимог поставить відповідача на межу виживання.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Суд, з урахуванням вказаних обставин, вважає за необхідне зменшити розмір нарахованої позивачем пені до 3500, 00 грн.

Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 180-196 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 4, 11, 60, 61, 213-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, 10.09.2013 року, в розмірі 3500,00 грн. (три тисячі пятсот гривень).

В решті позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення складений 21.08.2015 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Запорізької області через Оріхівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі, якщо рішення було ухвалене без участі особи, яка його оскаржує, - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_5