Головуючий у першій інстанції Журавель П. І.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Кравця Ю.І., Оверіної О.В.

при секретарі: Книгиницькому О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 23 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 із залученням у якості третьої особи виконавчого комітету Іллічівської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2, третьої особи виконавчого комітету Іллічівської міської ради, в якому просила дозволити тимчасовий виїзд за межі України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу їхнього батька ОСОБА_2, до Литовської республіки (м.Вільнюс) строком до 15 днів перебування, у період з 21.12.2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року, у супроводі матері та стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 487 грн. 20 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що після розірвання шлюбу у лютому 2012 року їхні два сини проживають з нею. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я своїх дітей, їх моральний, духовний та фізичний розвиток. Діти успішно навчаються у школі, досягають високих результатів у грі в баскетбол, що є невід'ємною частиною їхнього позаурочного життя. Сини позивача професійно займаються спортом, та мають дуже багато дипломів. Але для того, щоб успішно та без перешкод сприяти спортивним якостям синів, їхнім подальшим успіхам та перемогам, участі в змаганнях, чемпіонатах - необхідні часті виїзди за кордон, які ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не можуть здійснювати без дозволу обох батьків. Позивач, як мати намагається по-різному сприяти спортивним інтересам своїх дітей та здійснює такий дозвіл, як тільки довідується про змагання, фінансово та морально підтримує синів перед кожним виїздом, але не зважаючи на це, її колишній чоловік, безпідставно не надає згоди на виїзд дітей за межі України. при цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували б його відмову, він не наводить. Позивач підтримує захоплення синів, оскільки заняття спортом є запорукою їхнього фізичного здоров'я.

Позивач зазначає, що виїзд синів за кордон має тимчасовий характер, відповідає інтересам та бажанням дітей, за своєю метою повинен сприяти загальному розвитку та спортивному розвитку, а можливо і майбутній кар'єрі синів, в той же час відповідач безпідставно відмовляється від нотаріального посвідчення дозволу на виїзд дітей за кордон, що в даних правовідносинах порушує права та інтереси неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Нещодавно позивач дізналася про Міжнародний турнір іменних шкіл «Friendly Cup», з баскетболу, куди запросили команду синів. Турнір триватиме з 24 по 29 грудня 2015 року у Вільнюсі (Литовська Республіка). Проте відповідач відмовляється надавати згоду на виїзд дітей на турнір без поважних на це причин.

Позивач вважає, що така позиція її колишнього чоловіка і батька неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 шкодить їхнім інтересам та не сприяє їхньому всебічному та гармонійному розвитку.

Як зазначає позивач, відповідач, зловживаючи своїми правами, відмовляється від надання згоди на тимчасовий виїзд у супроводі позивача синів за кордон, для спортивних змагань чим перешкоджає забезпеченню реалізації охоронюваних законом прав та інтересам неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 23 листопада 2015 року, враховуючи ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 01.12.2015 року про виправлення описки, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Дозволено тимчасовий виїзд за межі України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу їхнього батька ОСОБА_2, до Литовської Республіки (м.Вільнюс), строком до 15 днів перебування з 21.12.2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року, в супроводі їх матері ОСОБА_3. Вирішено питання стосовно судового збору.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 23 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що:

- сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 10.02.2012 року;

- сторони є батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження (а. с. 9-10);

- діти проживають з матір'ю, яка опікується дітьми, утримує їх та доглядає, що підтверджується поясненням сторін та не заперечувалось відповідачем;

- за довідкою Одеської баскетбольної школи ім.О.Бєлостєнного ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження будуть приймати участь в черговому турі Міжнародного турніру «Friendly саp», який відбудеться в Литві з 25.12.2015 року по 29.12.2015 року (а.с.12).

Задовольняючи позов ОСОБА_3 та надаючи їй дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України у її супроводі неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 без згоди їх батька ОСОБА_2 до Литовської Республіки (м.Вільнюс), строком до 15 днів перебування з 21.12.2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року, суд першої інстанції, послався на відповідні положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікована Україною 27.02.1991 року, Протоколу №4 Конвенції «Про права людини», Закону України «Про охорону дитинства», Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», СК України, Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 в редакції Постанови КМУ від 25.08.2010 року № 724, які регламентують захист прав дитини та надання дозволу на її виїзд у супроводі одного із батьків або інших осіб, уповноважених одним із батьків без нотаріально посвідченої згоди другого із батьків. Будь-яких конкретних обґрунтувань що відповідач необґрунтовано відмовляє позивачу у наданні дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітніх дітей за межі України, суд у рішенні на навів.

Погодитися з таким висновком суду першої інстанції судова колегія не може. Виходячи зі змісту ст. ст. 1, 3, 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" передбачено, що громадянин України має право виїхати з України. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Як роз`яснено в абз. 2 п. 11 Постанови пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року «про судове рішення у цивільній справі» Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга

статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач

відповідальним за це.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які авона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач у позові послалася на те, що відповідач безпідставно не надає згоди на тимчасовий виїзд своїх неповнолітніх дітей у її супроводі в Литовську республіку на спортивні змагання з баскетболу у період з 21.12.2015 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Проте будь-яких доказів на підтвердження звернення до відповідача з вказаного питання, позивач суду першої інстанції не надала.

Суд першої інстанції не звернув уваги на заперечення відповідача проти позову, які обґрунтовані тим, що відповідач ніколи не заперечував і не заперечує проти тимчасового виїзду своїх дітей в супроводі їх матері за межі України. Проте, як стверджує відповідач, позивач та її представники з цим питанням до нього не зверталися..

В засіданні судової колегії відповідач підтвердив, що вперше він дізнався про намір позивача вивезти дітей в Литву на спортивні змагання з баскетболу безпосередньо з позову до суду, в якому зазначалося, що нібито батько дітей в цьому перешкоджає. Проте це не так. Більше того, відповідач стверджує, що пропонував представнику позивача зустрітися з ним у нотаріуса щоб надати таку згоду. Проте йому так ніхто і не зателефонував, щоб вказати у якого нотаріуса і коли саме зустрітися для надання згоди. Він і зараз на стадії апеляційного розгляду готовий піти до нотаріуса і дати таку згоду. Однак визнавати в судовому порядку, що він протиправно перешкоджав у тимчасовому виїзді своїх дітей за межді України на спортивні змагання, він не буде, оскільки це неправда. До того ж позивач на даний час ділить з ним майно і схиляє його поступитися майном в обмін на побачення з дітьми, якому вона досі перешкоджає. Оскільки він на це не погоджується, позивач всіляко негативно налаштовує дітей проти нього. Оскаржуване судове рішення краще за все підтверджує намір позивача пікреслити, що батько не турбується і не опікується проблемами своїх дітей.

В засіданні судової колегії представник позивача на питання суду пояснив, що позивач телефонувала відповідачу щодо надання дозволу на виїзд дітей в її супроводі до Литви, однак той їй відмовив. Документальних пітверджень звернення позивача до відповідача немає. Позивачу передавалися пояснення відповідача, що той не відмовляється надати згоду нотаріально -тобто позасудово. Однак чому батьки дітей так і не зустрілися та не оформили таку згоду у нотаріуса, йому не відомо.

При таких обставинах відсутні підстави вважати, що відповідач відмовляє позивачу у наданні дозволу на виїзд неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Литовської Республіки (м.Вільнюс), строком до 15 днів перебування з 21.12.2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року, в супроводі їх матері ОСОБА_3.

Суд першої інстанції вказані обставини належним чином не встановив, оцінки не надав та прийшов до передчасного висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька.

Що стосується висновку органу опіки та піклування в особі Виконкому Іллічівської міської ради від 19.11.2015 року, то судова колегія заначає наступне.

З Сімейного кодексу України вбачається, що участь органу опіки та піклування при розгляді справи є обов'язковою:

- щодо участі одного з батьків у вихованні дитини,

- щодо місця проживання дитини,

- щодо позбавлення та поновлення батьківських прав,

- щодо побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав,

- щодо відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на правовій підставі(законі або рішенні суду),

- щодо управління батьками майном дитини,

- щодо скасування усиновлення та визнання його недійсним.

Отже, участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів при розгляді судом спорів щодо надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди одного з батьків не є обов`язковою. Проте таку участь планується зробити обов'язковою.

Відповідну пропозицію містить проект Закону від 20.08.2015 № 2516а «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо обов'язкової участі органу опіки і піклування під час надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди одного з батьків».

Сама по собі наявність позитивного висновку органу опіки та піклування в особі Виконкому Іллічівської міської ради від 19.11.2015 року про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітніх дітей без згоди батька не спростовує довід апеляційної скарги про те, що до батька дітей з приводу їх тимчасового виїзду за межі до Литовської Республіки (м.Вільнюс), строком до 15 днів перебування з 21.12.2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року, в супроводі їх матері ОСОБА_3, до звернення до суду з відповідним позовом, ніхто не звертався і він не відмовляв у наданні такої згоди через нотаріуса і готовий надати цю згоду в будь-який час.

За таких обставин рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 23 листопада 2015 року не може залишатися в законній силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК України, судова колегія -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 23 листопада 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 із залученням у якості третьої особи виконавчого комітету Іллічівської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили рішенням суду.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: О.В. Оверіна

Ю.І. Кравець