АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2114/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19,27 Михальченко Ю. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЮвшина В. І.
суддівГончар Н. І. , Пономаренка В. В.
при секретаріРибасюк О. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ПАТ КБ «Надра», Стрюкової Ірини Олександрівни на рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 30 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ПАТ КБ «Надра» про стягнення коштів,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Надра» про стягнення грошової суми за банківським вкладом, мотивуючи свої вимоги тим, що 6 січня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 2098954 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, відповідно до умов якого ОСОБА_7 передав банку, а банк прийняв грошову суму в розмірі 15080,33 доларів США строком на 1 місяць, тобто до 06 лютого 2015 року.

08 січня 2015 року між сторонами було укладено договір № 2099665 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, відповідно до умов якого він передав банку, а банк прийняв грошову суму в розмірі 2109,89 доларів США строком на 1 місяць, тобто до 08 лютого 2015 року.

Позивач стверджує, що після закінчення дії договорів звертався до банку з проханням повернути йому суму депозитного вкладу готівкою з нарахованими відсотками, на що отримав відмову. Вважаючи свої права порушеним ОСОБА_7 просив суд визнати неправомірною відмову банку у видачі йому вкладу. Стягнути з ПАТ КБ «Надра» на його користь 17190 доларів 22 центи США і суму нарахованих відсотків та стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі.

18 травня 2015 року позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог та остаточно просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму 13482,14 доларів США, що станом на 16 травня 2015 року є еквівалентом 277200 грн. 50 коп.

Рішенням Придніпровського районного суду Черкаської області від 30 червня 2015 року позов ОСОБА_7 задоволено. Стягнуто з ПАТ КБ «Надра» на користь позивача суму 13482 доларів США 14 центів, що станом на 16 травня 2015 року є еквівалентом 277200 грн. 50 коп., банківського вкладу. Стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати по справі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням представник ПАТ КБ «Надра» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 30 червня 2015 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_7 в задоволенні позовних вимог.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7 до ПАТ КБ «Надра» про стягнення грошової суми за банківським вкладом, суд першої інстанції прийшов до висновку, що у зв'язку із закінченням дії договору відповідач не виконав свої зобов'язання по договору та не виплатив позивачу кошти, а тому порушене право підлягає до судового захисту.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Встановлено, що 6 січня 2015 року між ОСОБА_7 та ПАТ КБ «Надра» було укладено договір № 2098954 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, відповідно до умов якого ОСОБА_7 передав банку, а банк прийняв грошову суму в розмірі 15080,33 доларів США строком на 1 місяць, тобто до 06 лютого 2015 року. Після закінчення строку депозиту відповідач здійснив перерахунок нарахованих процентів та тіла вкладу на поточній картковий рахунок позивача.

08 січня 2015 року між сторонами було укладено договір № 2099665 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, відповідно до умов якого він передав банку, а банк прийняв грошову суму в розмірі 2109,89 доларів США строком на 1 місяць, тобто до 08 лютого 2015 року.

Постановою Національного банку України від 05.02.2015 року №83 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних» відповідача віднесено до категорії неплатоспроможних та на підставі пункту 2 частини 5 статті 12 та статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.02.2015 року в ПАТ КБ «Надра» з 06.02.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23.04.2015 року №85 в ПАТ КБ «Надра» продовжено строк здійснення повноважень тимчасовою адміністрацією до 05 червня 2015 року.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.06.2015 року №113 припинено здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Надра» та розпочато процедуру ліквідації.

Згідно з ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону установлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Кошти по укладеному договору № 2098954 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, від 06.01.2015 року по закінчення місячного строку депозиту відповідно до договору, разом з нарахованими процентами та тілом вкладу перераховано банком на поточній картковий рахунок позивача.

Статтею 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Отже, клієнт також і за договором банківського рахунка є кредитором банку з майновими вимогами щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, тоді як банк є боржником за зобов'язаннями щодо здійснення розрахунково-касового обслуговування відкритого у нього рахунка, володільцем якого є клієнт.

Відповідно до ст. 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Статтею 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", яким встановлюються повноваження, порядок виплати Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, врегульовані наслідки запровадження щодо банку тимчасової адміністрації.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Згідно з п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Згідно з положеннями ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань, є кредитором банку.

Відтак, після запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації стосовно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання Національним банком України банківської ліцензії та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно з ч. 1 ст. 26 зазначеного Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн.

23.04.2015 року позивачем в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» було отримано готівкою через уповноважений банк максимально гарантовану суму вкладу - 200000 гривень.

Відповідно до положень п. 6 частини 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку здійснення тимчасової адміністрації. Станом на 06.02.2015 року було встановлено такий офіційний курс гривні до долара США - за 100,00 доларів США - 1799,9763 гривни.

Таким чином, отримані позивачем 200000 гривень за курсом валюти станом на 06.02.2015 року становить 11111,26 долара США. Залишок неповернутих коштів на рахунку позивача становить 6169,46 долара США, що за курсом валюти станом на 06.02.2015 року становить 111048,81 гривну.

Судом першої інстанції в порушення п. 6 частини 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", обраховано курс валюти до гривни не на час введення тимчасової адміністрації, а станом на 16 травня 2015 року.

Залишок неповернутих позивачу коштів в сумі 6169,46 долара США, що за курсом валюти станом на 06.02.2015 року становить 111048,81 гривни, є кредиторською вимогою. Вимоги позивача, як кредитора, підлягають заявленню та розгляду в особливому порядку, встановленого Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час проведення ліквідації банку.

Оскільки позивач є кредитором відповідача щодо майнового зобов'язання з отримання коштів з банківського рахунку та закінченого строком депозиту та з урахуванням встановленої Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" заборони на задоволення вимог кредиторів банку щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову в частині стягнення з відповідача частини коштів, що не відшкодовані Фондом за межами гарантованої суми в розмірі 200000 гривень.

При цьому, задоволення вимог позивача як кредитора банку, поза межами процедури ліквідації банку порушує в цілому баланс інтересів кредиторів банку та не узгоджується з положеннями Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", якими передбачено, що під час ліквідаційної процедури неплатоспроможного банку визначається загальна сума його заборгованості перед кредиторами (пасив), формується ліквідаційна маса банку (актив) та здійснюється її реалізація з подальшим спрямуванням коштів, одержаних від продажу майна банку, на погашення акцептованих (визнаних) вимог кредиторів в порядку черговості, встановленої пунктом 4 частини першої статті 52 цього Закону.

Отже позивач не позбавлений можливості захистити свої майнові права за договором банківського вкладу в порядку передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Так як суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору по суті, то рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового рішення, яким в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ КБ «Надра», Стрюкової Ірини Олександрівни на рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 30 червня 2015 року - задоволити, а рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 30 червня 2015 року - скасувати.

Відмовити ОСОБА_7 в задоволенні позову до ПАТ КБ «Надра» про стягнення коштів.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після його проголошення, але може бути оскаржено до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з дня його проголошення.

Головуючий :

Судді :