Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

ОстапчукаД.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про визнання недійсною додаткової угоди № 1 до кредитного договору

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») про визнання недійсною додаткової угоди № 1 до кредитного договору.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 16 вересня 2008 року між нею та банком був укладений кредитно-заставний договір № DNK0A, відповідно до умов якого вона отримала кошти у розмірі 12 444, 86 доларів США зі сплатою 15 % річних, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 362, 26 грн, яка сплачується щомісяця в період сплати у розмірі 0,60 % від суми виданого кредиту, винагороди за проведення додаткового моніторингу. У зв'язку з важким матеріальним становищем вона не змогла сплачувати кредит, тому автомобіль, який був предметом застави за кредитно-заставним договором, передала ПАТ КБ «Приватбанк».

Заочним рішенням суду від 14 вересня 2011 року у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до неї та філії ТОВ «Українське Фінансове Агентство «Верус» стягнуто заборгованість за кредитним договором станом на 29 листопада 2010 року у розмірі 3 227, 10 доларів США - тіло кредиту, 858, 66 доларів США - проценти, 991,17 доларів США - комісія, 514, 06 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи 250 грн та 279, 55 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 44 854, 45 грн.

Рішення суду було оскаржене в апеляційному порядку, але було залишено без змін. Після цього їй постійно телефонували з банку, наполягали на сплаті стягненої судом суми, погрожували відібрати належну їй частину будинку, іншого житла вона не має. Їй було запропоновано укласти додаткову угоду, згідно якої пообіцяли списати всі борги, які виникли в період з дати надання кредиту до підписання додаткової угоди, продовжити дату остаточного погашення заборгованості та зменшити проценти за користування кредитом. Вона змушена була укласти додаткову угоду для того, щоб відстрочити сплату заборгованості за кредитним договором. Згідно умов договору заборгованість, що виникла в період з дати надання кредиту до дати підписання додаткової угоди, зменшується на 7 424,48 доларів США: а саме проценти у розмірі 1 505,01 доларів США, комісія у розмірі 2 559,24 доларів CША, пеня 3 364,23 доларів США. Встановлена пеня у розмірі 0,08 % від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом за кожен день прострочення. Встановлений штраф у розмірі 7 424,48 доларів США.

Зазначала, що п. 1.1 додаткової угоди є незаконним. Сума процентів та пені могла бути зменшена тільки за період з 30 листопада 2010 року, так як до 29 листопада 2010 року заборгованість зі сплати процентів, пені, комісії була стягнута за рішенням суду, що набрало законної сили, та виконується виконавчою службою. Комісія після стягнення суми за кредитним договором взагалі не нараховується. Графік погашення кредиту також був складений незаконно, так як вся заборгованість за кредитним договором з неї була стягнута за рішенням суду. Встановлення п. 1.5.4 додаткової угоди сплати штрафу у розмірі 7 424, 48 доларів США є незаконним, так як після набрання законної сили рішенням суду, банк має право стягнути з неї тільки проценти за користування кредитом та пеню. Таким чином, при укладанні додаткової угоди № 1 відповідач ввів її в оману щодо суттєвих її умов, порушив її права споживача фінансових послуг на отримання достовірної інформації щодо змісту угоди, яка не відповідала нормам чинного законодавства. Був порушений принцип справедливості, так як умови додаткової угоди є явно несправедливими, всупереч принципу добросовісності, наслідком угоди є істотний дисбаланс договірних праві і обов'язків на її шкоду як споживача фінансових послуг.

З огляду на зазначене, позивач просила визнати недійсною додаткову угоду № 1 до кредитного договору № DNK0A від 16 вересня 2008 року, укладену 30 серпня 2012 року між нею та відповідачем.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

У справі встановлено, що 16 вересня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитно-заставний договір № DNK0A, відповідно до умов якого позичальник отримала кошти у розмірі 12 444, 86 доларів США з метою придбання автомобіля зі сплатою 15 % річних, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 362, 26 грн, що сплачується в момент видачі кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту, яка сплачується щомісяця в період сплати у розмірі 0,60 % від суми виданого кредиту, винагороди за проведення додаткового моніторингу із кінцевим строком повернення 13 вересня 2013 року. Погашення кредиту має здійснюватися із 11 по 15 число кожного місяця у розмірі 372, 10 доларів США.

Статтею 13.3. кредитного договору сторони передбачили сплату пені у розмірі 0, 15 % від суми простроченого платежу у випадку порушення позичальником зобов'язання щодо повернення основної суми кредиту, передбаченого ст. 5.2.4. договору.

Стаття 13.9. договору кредиту визначає, що при порушенні позичальником будь-якого грошового зобов'язання за договором понад 30 календарних днів банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку штраф у розмірі 250 грн+5 % від суми невиконаного зобов'язання.

Внаслідок порушення позичальником строку та порядку погашення кредиту за позовом банку рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2011 року із ОСОБА_3 стягнуто заборгованість за кредитним договором, що утворилася станом на 29 листопада 2010 року, у розмірі 5 902, 03 доларів США (еквівалент у гривні 44 854, 45 грн), із яких: 3 227, 10 доларів США - тіло кредиту, 858, 66 доларів США - проценти, 991, 17 доларів США - комісія, 514, 06 доларів США - пеня, 250 грн - штраф (фіксована частина), 279, 55 доларів США - штраф (процентна складова).

30 серпня 2012 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, умови якої позивач вважає несправедливими у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Додаткову угоду укладено у такому змісті: «1. Сторони узгодили: 1.1. Суму заборгованості, що виникла в період з дати надання Позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди, зменшити на 7 424, 48 доларів США, а саме: проценти у розмірі 1 505, 01 доларів США, комісія у розмірі 2 559, 24 доларів США, пеня у розмірі 3 364, 23 доларів США. 1.2. Дата остаточного погашення заборгованості за договором 28.08.2015 р. 1.3. Графік погашення кредиту (Додаток № 1) викласти в новій редакції, який є невід'ємною частиною цієї додаткової угоди. 1.4. З 30.08.2012 року за умови належного виконання Позичальником своїх зобов'язань зі сплати платежів, зазначених в графіку, погашення кредиту, Позичальник за користування кредитом сплачує проценти у розмірі 0, 12 % річних. Погашення заборгованості Позичальника за договором здійснюється згідно Графіку погашення кредиту (Додаток № 1 до цієї додаткової угоди). 1.5. Згідно зі ст. ст. 212, 651 ЦК України у разі порушення Позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених в Графіку погашення кредиту (Додаток № 1 до цієї додаткової угоди) понад 30 днів: 1.5.1. Термін повернення кредиту, зазначений в п. 1.2. Договору є 31-й день з моменту такого порушення. 1.5.2. Вся заборгованість за кредитом, починаючи з наступного дня, який слідує за днем повернення кредиту (32-ий день), рахується простроченою. 1.5.3. Починаючи з наступного дня, який слідує за днем повернення кредиту (32-ий день), позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0, 08 % від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом за кожен день прострочення. При цьому проценти та комісії за користування кредитом не нараховуються та не сплачуються. 1.5.4. Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 7 424, 48 доларів США. 2. Всі інші умови Договору, що не протирічать умовам цієї Додаткової Угоди, залишаються незмінними.».

Графіком погашення кредиту визначено повернення коштів за тілом кредиту у розмірі 3 227, 10 доларів США із нарахуванням процентів на період із 15 вересня 2012 року по 28 серпня 2015 року.

На підставі ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визнається недійсним правочин, вчинений під впливом обману та умови якого є несправедливими (якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача).

Аналізуючи норму ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 11 вересня 2013 року № 6-40цс13).

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції, із висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що оспорювана додаткова угода до кредитного договору укладена у письмовій формі, підписана уповноваженими особами, містить усі суттєві умови, передбачені законом для договорів, і які мають істотне значення та буди узгоджені сторонами при укладенні даного договору. Із встановлених судом обставин справи та наданих доказів не вбачається, що відповідач ввів позивача в оману, обставини несправедливості додаткової угоди не знайшли свого підтвердження та спростовуються самим змістом додаткових положень, що зменшують боргове зобов'язання позичальника. Сплата неустойки за додатковою угодою передбачається лише у випадку неналежного виконання її умов.

Із висновками судів погодитися не можна.

Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, тобто на стягнення прострочених процентів, пені та сум за ст. 625 ЦК України (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-1206цс15 від 23 вересня 2015 року).

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у ст. ст. 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215, 303, 315-316 ЦПК України, визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позову, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведення розміру збитків, наявності доказів, що їх підтверджують).

У порушення наведених норм процесуального закону, суди не встановили, за який період при укладенні додаткового договору розраховано 7 424, 48 доларів США; яка сума за складовими і розміром слугує базою розрахунку процентів, комісії та пені, вказаних у п. 1.1. додаткової угоди; у якому обсязі ОСОБА_3 виконала кредитне зобов'язання, у тому числі й рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2011 року. На підставі встановленого суди не вирішили питання про те, чи в дійсності мало місце зменшення кредитного боргу за додатковою угодою, чи не відбулося збільшення кредитного зобов'язання після укладення додаткової угоди у порівнянні з первинними умовами, на яких укладався та виконувався кредитний договір, а відповідно, чи є умови додаткової угоди справедливими та чи не завдають шкоди позивачу.

Крім того, за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року).

Умови додаткової угоди вимагають від позичальника сплати й пені, й штрафу за порушення будь-якого із зобов'язань, передбачених в Графіку погашення кредиту, понад 30 днів.

З урахуванням наведеного, висновки судів про справедливість оспорюваної угоди є передчасними, а тому оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першоїінстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко