Справа 206/705/15-ц
Провадження 2/206/377/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" березня 2015 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровську у складі:

головуючого судді Сухоруков А.О.,

при секретарі Кудрявцев Д.В..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином,

в с т а н о в и в:

11 лютого 2015 року із Апеляційного суду Дніпропетровської області надійшов зазначений позов для здійснення судового розгляду.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 10.03.2014 року по АДРЕСА_1 в м. Дніпропетровську з особливою жорстокістю навмисно його побив, спричинивши тілесні ушкодження, які згідно висновку СМЕ відносяться до умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров'я. В наслідок нанесених йому тілесних ушкоджень він знаходився на амбулаторному лікуванні в 12 ТМО м. Дніпропетровськ. Спричинені йому тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоров'я. Під час лікування ним було витрачено на придбання ліків та лікарських засобів 303,79грн. Йому була спричинена травма голови у зв'язку з чим йому необхідно було робити перев'язки у лікарні, потім два рази їздити до СМЕ для проходження експертизи. У зв'язку з травмою йому було дуже важко за станом здоров'я користуватися громадським транспортом і він був змушений наймати таксі. Тому вважає, що ці кошти повинні бути стягнуті з відповідача, а саме: 10.03.2014р. повернення із лікарні після надання першої медичної допомоги - поїзд на таксі із 6 міської лікарні до АДРЕСА_1 у сумі 152грн., що підтверджується 38 чеками кожний вартістю по 4грн. 11.03.2014р. перев'язка - поїзд на таксі із АДРЕСА_1 до 12 ТМО по вул. 20р. Перемоги - 52грн., що підтверджується 13 чеками кожний вартістю по 4грн. 12.03.2014р. перев'язка - поїзд на таксі із АДРЕСА_1 до 12 ТМО по вул. 20р. Перемоги - 52грн., що підтверджується 13 чеками кожний вартістю по 4грн. 13.03.2014р. перев'язка - поїзд на таксі із АДРЕСА_1 до 12 ТМО по вул. 20р. Перемоги - 52грн., що підтверджується 13 чеками кожний вартістю по 4грн. 14.03.2014р. перев'язка - поїзд на таксі із АДРЕСА_1 до 12 ТМО по вул. 20р. Перемоги - 52грн., що підтверджується 13 чеками кожний вартістю по 4грн. 15.03.2014р. перев'язка - поїзд на таксі із АДРЕСА_1 до 12 ТМО по вул. 20р. Перемоги - 52грн., що підтверджується 13 чеками кожний вартістю по 4грн. 13.03.2014р. проходження СМЕ - проїзд на таксі туди і назад із вул. 20р. Перемоги до лікарні ім. Мечнікова - 240грн., що підтверджується 60 чеками кожний вартістю по 4грн. 13.08.2014р. повторне проходження СМЕ - поїзд на таксі із АДРЕСА_1 до 12ТМО по вул. 20р. Перемоги - 52грн. 13.08.2014р. повторне проходження СМЕ - проїзд на таксі туди і назад із вул. 20р. Перемоги до лікарні ім. Мечнікова - 240грн., що підтверджується 50 чеками кожний вартістю по 4,50грн. і 5 чеків по 3грн. 13.08.2014р. - повторне проходження СМЕ поїзд на таксі із вул. 20 річчя Перемоги до АДРЕСА_1 - 52грн., що підтверджується 13 чеками кожний по 4грн., а всього 1256грн.

У зв'язку з такими обставинами він зазнав матеріальних збитків на суму у розмірі 1559,79 грн., які відповідач відмовляється йому сплатити в добровільному порядку.

Крім того йому завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичному болі та стражданнях, що він переніс, і яку він оцінює в 5000,00 грн.

На підставі викладеного позивач просить суд стягнути із відповідача матеріальну шкоду у розмірі 1559,79 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. (а.с.8-10).

03 березня 2015 року ОСОБА_1 подав до суду уточнення до позовної заяви, в якому збільшив розмір своїх позовних вимог.

Зокрема, ОСОБА_1 просить суд стягнути із відповідача на його користь матеріальні збитки у розмірі 1559,79грн. та моральну шкоду у розмірі 5000,00грн., а також додатково 9266грн., яку він потратив на лікування зору внаслідок нанесеної відповідачем травми голови (а.с.53).

Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, обґрунтувавши їх з тих же підстав, що викладені у позовній заяві, просив суд задовольнити позов. Пояснив, що 10 березня 2014р. коли він кормив курей, ОСОБА_2 вибіг і почав його бити. Він втратив свідомість. Дружина викликала швидку допомогу. В лікарні йому зашили рану та зробили перев'язку. У зв'язку із цим він неодноразово звертався до хірурга для перев'язок, двічі їздив в бюро СМЕ для проведення експертизи, витрачав кошти на проїзд та його лікували ліками, оскільки залишилися наслідки побиття, а саме: запаморочення, головні болі, погіршився зір. Зазначив, що він їздив саме на таксі, а не на маршрутках.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечували у повному обсязі, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним. Не має жодного доказу матеріальних витрат. Пояснив, що всі сварки у них через паркан, який він встановив за свої кошти, а позивач його руйнує. Позивач свариться з усіма сусідами. Зазначив, що після сварки, яка була 1,5хв. крові не було, дійсно він випадково вдарив позивача металевою кочергою. Позивач у якості доказу проїзду надає чеки з маршрутного таксі, ліки купував не в період лікування від травми, а значно пізніше, перший чек від травня 2014р., а подія сталася у березні. Ліки вказані, які не мають відношення до травми.

Вислухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оглянувши матеріали кримінального провадження (справа № 206/5954/14-к, провадження 1-кп/206/299/14) за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав, встановлених в судовому засіданні.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 з одного боку та відповідачем ОСОБА_2 з іншого склалися стійкі та неприязні стосунки по відношенню один до одного, що в судовому засіданні власне і було підтверджено сторонами, а також випливає із кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, де потерпілий позивач ОСОБА_1

10 березня 2014р. приблизно о 14год. ОСОБА_1 знаходився на території двору свого будинку АДРЕСА_1 в м. Дніпропетровську, а на суміжній території двору будинкуАДРЕСА_2 в м. Дніпропетровську знаходилось подружжя ОСОБА_2. В той же день, приблизно о 14год. 30хв, знаходячись на суміжній території будинків АДРЕСА_3 в м. Дніпропетровську між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 раптово виникла словесна суперечка, ОСОБА_2 завдав ОСОБА_1 тілесні ушкодження.

10.03.2014 року ОСОБА_1 о 16год. 30хв. звернувся за медичною допомогою до 6-ї МКЛ. Хірург з його слів зазначив, що 10.03.2014р. о 15 годині побитий сусідом. Діагноз: поглиблена рана тім'яної ділянки. Рекомендовано: амбулаторне лікування у хірургії у поліклініці за місцем проживання та ліки, що підтверджується довідкою з лікарні (а.с.11, 60).

За висновком судово-медичного дослідження № 3075е, що було проведене 14.08.2014 року, згідно якого, у ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани тім'яної області голови ліворуч; трьох синців по задній поверхні лівого передпліччя на всьому протязі по внутрішній поверхні правого передпліччя у нижній третині по долонній поверхні лівої кисті в проекції 1-го пальця; внутрішньо-шкіряного крововиливу по передній поверхні грудної клітини праворуч по середньо-ключичній лінії в проекції 10-12 ребер; 8-ми ділянок осадження по задній поверхні лівого передпліччя у нижній третині на тлі синця, по тильній поверхні лівої кисті в проекції 3-ї п'ясної кістки, по внутрішній поверхні правого передпліччя на тлі синця, в проекції обох колінних суглобів, в потиличній області голови ліворуч та по центру. Всі виявлені у нього ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості травмуючого предмету можливо лише вказати, що вони могли утворитися від дії тупого твердого предмету (предметів), частина яких з обмеженою контактуючою поверхнею. За своїм характером всі виявлені у нього тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров'я тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день) (а.с.61-62).

Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу на суму одна тисяча гривень. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) матеріальну і моральну шкоду у сумі 6325грн. 54коп. (а.с.36-39).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2015 року вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2014 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_2 скасовано в частині вирішення цивільного позову та направлено на судовий розгляд. В решті вирок залишено без змін. Клопотання захисника ОСОБА_3 про звільнення обвинуваченого від призначеного покарання задоволено. ОСОБА_2 звільнено від призначеного покарання на підставі пункту «г» статті 1 Закону України від 08 квітня 2014 року № 1185-VІІ «Про амністію у 2014 році» зі змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 06 травня 2014 року № 1246-VІІ (а.с.40-43).

З наданих позивачем квитків на 4грн., 4,50грн., 3,50грн., 3грн. на проїзд у загальній сумі на 844грн. вбачається, що ці квитки на проїзд у маршрутному таксі, а не таксі, як стверджує позивач (а.с.20-32).

З товарних чеків аптек вбачається, що позивач придбавав ліки в період часу з серпня 2014р., жовтень 2014р., грудень 2014р. січень 2015р., лютий 2015р. (а.с.33-35, 54-56).

Відповідно до медичного висновку від 22.03.2012 року № 249 ОСОБА_1 має діагноз гіпертонічної хвороби 2 ступеню (а.с.12).

Аналізуючи спірні правовідносини, співвідношуючи їх із встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами справи, суд доходить до наступного.

У відповідності до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Тобто диспозицією зазначеної правової норми чітко визначено, що підставами для відшкодування матеріальної шкоди є деліктна поведінка однієї особи по відношенню до іншої, факт настання такої шкоди, як юридичний наслідок, причинний зв'язкою між деліктною поведінкою особи та фактом настання матеріальної шкоди, а також вина завдавача шкоди.

В судовому засіданні було встановлено, що саме відповідач 10 березня 2014р. приблизно о 14год. знаходячись на суміжній території будинків АДРЕСА_3 в м. Дніпропетровську наніс позивачу ОСОБА_1 тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров'я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день).

Дії відповідачів щодо завдання тілесних ушкоджень позивачу були викликані стійкими неприязними відносинами між ними, а не крайньою необхідністю чи не непереборною силою. При цьому, відповідач від призначеного покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року був звільнений ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2015 року.

Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, амністія не звільняє від обов'язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду, який покладено на винну особу вироком або рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

За таких обставин, суд приходить до висновку про доведеність протиправної деліктної поведінки відповідача ОСОБА_2, яка виявилася у побитті позивача ОСОБА_1 і як наслідок, завдання йому легких тілесних ушкоджень в вигляді забійної рани тім'яної області голови ліворуч; трьох синців по задній поверхні лівого передпліччя на всьому протязі по внутрішній поверхні правого передпліччя у нижній третині по долонній поверхні лівої кисті в проекції 1-го пальця; внутрішньо-шкіряного крововиливу по передній поверхні грудної клітини праворуч по середньо-ключичній лінії в проекції 10-12 ребер; 8-ми ділянок осадження по задній поверхні лівого передпліччя у нижній третині на тлі синця, по тильній поверхні лівої кисті в проекції 3-ї п'ясної кістки, по внутрішній поверхні правого передпліччя на тлі синця, в проекції обох колінних суглобів, в потиличній області голови ліворуч та по центру.

Зазначені обставини слугували підставою для звернення позивача до 6 МКЛ 10.03.2014р.

При цьому, позивачем не було підтверджено належними доказами необхідність придбання лікарських засобів, зазначених у чеках.

Крім того всі чеки придбавалися через значний проміжок часу після періоду лікування, а саме як зазначено у експертизі від 6 до 21 дня. Тим більше не вбачається жодних підтверджень взаємозв'язку спричинених тілесних ушкоджень з необхідністю лікування органів зору позивача.

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог так і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування

Оскільки позивач доказів на підтвердження вживання того чи іншого медичного препарату не надав, період їх придбання не співпадає з терміном лікування зазначеним в експертизі, хоча судом йому неодноразово було роз'яснено про необхідність довести свої вимоги, суд вважає недоведеною обставиною спричинення позивачу майнової шкоди на придбання медичних препаратів, що відображені у зазначених чеках і доходить висновку про необхідність в цій частині позову відмовити.

Крім того, позивач просить стягнути у якості матеріальної шкоди витрати пов'язані з пересуванням на таксі надавши у якості доказів чеки з маршрутного таксі. У своїй заяві і в усних поясненнях стверджував, що пересувався саме на таксі, тому суд вважає квитки на маршрутне таксі неналежними доказами вартості проїзду саме в таксі, і вважає за необхідне в цій частині позову відмовити.

Встановивши фактичні обставини справи, суд не вбачає передбачених законом підстав для задоволення позову позивача в частині стягнення із відповідача понесених ним матеріальних збитків на придбання медичних препаратів, замовлення окулярів, лікування органів зору та проїзд на таксі.

Вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди суд виходить із наступного.

В силу ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

У відповідності до ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних чи душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Позовні вимоги позивача у частині відшкодування моральної шкоди у сумі 5000,00 грн. мотивуються душевними стражданнями, яких він зазнав внаслідок перенесеного фізичного болю внаслідок протиправної поведінки відповідача, наявність яких є безсумнівним.

Однак на думку суду зазначена сума є дещо завищеною, не відповідає дійсним обставинам справи, глибині та періоду страждань, не ґрунтується на засадах розумності та справедливості, а тому розмір її відшкодування слід зменшити до 2000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1168, 1195 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-61, 79, 88, 130, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму 2000,00 (дві тисячі) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.О. Сухоруков