Справа № 263/9210/15-ц
Провадження № 2/263/2920/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2015 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Хараджі Н.В., при секретарі Колпаковій К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя цивільну справу за позовом заявою ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно із загальної сумісної власності подружжя та в порядку спадкування, третя особа: Житлово-будівельний кооператив «Вимпел»,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2015 року позивачка звернулась до суду з даним позовом вказуючи, що 30 серпня 1969 між нею та ОСОБА_2 був укладений шлюб. Дошлюбна моя фамілія- ОСОБА_1. Від шлюбу з чоловіком у них є дочка ОСОБА_3 і син ОСОБА_4. У зв'язку з розірванням шлюбу з ОСОБА_5 У 1991 році та укладенням шлюбу з ОСОБА_6 22.05.2002 року їх донька двічі змінювала своє дівоче прізвище «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» і «ОСОБА_1». ОСОБА_2 і членам його сім'ї з 4-х чоловік було дано право на зайняття жилого приміщення, а саме трикімнатної квартири АДРЕСА_1. З 1977 року по 1987 рік вона і ОСОБА_2 виплатили ЖБК «Вимпел» пайовий внесок у сумі 7395 рублів за вказану квартиру. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Після його смерті фактично відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири НОМЕР_2, розташованої в будинку АДРЕСА_1. Крім позивачки спадкоємцями першої черги є ОСОБА_3 ОСОБА_4, які подали заяви на відмову від прийняття спадщини на її користь, спадщину не претендують і не проти тою, щоб я успадкувала частку свого чоловіка і їхнього батька одноосібно. Крім них спадкоємців першої черги і за заповітом, які могли б обмежити моє право на спадкування частки подружжя більше немає. Проте постановою нотаріуса від 28.08.2015 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказану квартиру. На підставі викладеного та того, що вона прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті чоловіка позивачка просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири НОМЕР_2, розташовану в будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, та визнати за нею право власності на нерухоме майно, а саме на 1/2 частку вказаної квартири у спільній сумісній власності подружжя.

Позивачка та її представник в судове засідання не з'явились, надали заяви з проханням про розгляд справи у їх відсутність, зазначивши, що заявлені позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.

Представник ЖБК «Вимпел» в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими.

Представник Маріупольської міської ради в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням про розгляд справи за її відсутності та вирішення спору залишила на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

30.08.1969 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, після реєстрації якого остання змінила своє прізвище на «ОСОБА_1», про що було видано свідоцтво про одруження серії НОМЕР_3.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2.

09.09.1979 року ОСОБА_2 ЖБК «Вимпел» було видане ордер №1236 на право заняття трикімнатної квартири НОМЕР_2, розташовану в будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки №27 від 22.06.2015 року, виданої ОСОБА_1 ЖБК «Вимпел», загальна вартість квартири НОМЕР_2 в будинку АДРЕСА_1 в розмірі 7395 сплачена повністю.

У відповідності до довідки №27 від 22.06.2015 року, виданої ЖБК «Вимпел», ОСОБА_1 мешкала разом з ОСОБА_2 по день смерті останнього за адресою: АДРЕСА_1

Крім того, з матеріалів справи судом встановлено, що від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають доньку ОСОБА_3 і син ОСОБА_4, які відповідно до відомостей зі спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3, відповідно, подали заяви про відмову від спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2

28.05.2015 року постановою приватного нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Стадник О.О. відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру НОМЕР_2 в будинку АДРЕСА_1 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на дану квартиру.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності.

Відповідно до ст.15 Закону України "Про власність" від 07.02.1991, № 697-ХП, який був чинним на момент внесення останнього пайового внеску, «член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно».

Згідно з положеннями п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду № 9 від 18 вересня 1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах.

Частина 3 ст. 384 ЦК України зазначає, що у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Як роз'яснює в своїй постанові від 07.02.2014р. за № 5 Пленум ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю - стаття 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Закон України "Про кооперацію", стаття 384 ЦК України.

За змістом ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю та ст. 16 Закону України «Про власність» майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Про це ж йдеться і у ст.ст. 60-63 СК України.

Таким чином, право спільної власності на квартиру НОМЕР_2 в будинку АДРЕСА_1, у відповідності до ч.1 ст.15 ЗУ «Про власність» та ст.ст. 60-63 СК України виникло в рівних частках у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з моменту повного внесення пайового внеску за квартиру.

У відповідності до статей 1216, 1217, 1220, 1221, 1222 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, спадщина відкривається внаслідок смерті особи в цей же день, за останнім місцем проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя, який його пережив.

У відповідності до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, якщо він не заявив про відмову від неї.

Таким чином суд визнає, що позивачка є спадкоємцем першої черги після смерті її чоловіка - ОСОБА_2, та є такою, що прийняла спадщину після його смерті, оскільки постійно з ним мешкала та у встановлений законодавством строк подала заяву про прийняття спадщини.

Однак, зважаючи, що правовстановлюючий документ на спадкове майно у вигляді квартири НОМЕР_2 в будинку АДРЕСА_1 відсутній, у відповідності до ст. 1223, 1261, 1268 ЦК України право власності на спадкове майно може бути визнане в судовому порядку.

Відповідно до вимог п.23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При розгляді даних справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно додатку № 2 до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно є рішення суду про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна.

Крім того, задовольняючи позов, суд виходить із положень ст.1 ЦПК України, відповідно до яких задачами цивільного судового провадження є захист порушених та невизнаних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, зокрема ОСОБА_1, щодо спадкового майна після смерті її чоловіка, у вигляді квартири.

Судом встановлено, що задоволення позову не порушує права громадян.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 16, 328, 384, 1216, 1223, 1233, 1234, 1235, 1264, 1268, 1269, 1270, 1299 ЦК України, ст.ст. 60-63 СК України, ст.ст. 5, 6, 10, 11, 15 57, 60, 197, 212-215, 256-259 ЦПК України, ЗУ «Про власність», Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно із загальної сумісної власності подружжя та в порядку спадкування, третя особа: Житлово-будівельний кооператив «Вимпел», задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН НОМЕР_1) право власності на нерухоме майно, а саме на 1/2 частку квартири НОМЕР_2, розташовану в будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН НОМЕР_1) право власності на нерухоме майно, а саме на 1/2 частку квартири НОМЕР_2, розташовану в будинку АДРЕСА_1 у спільній сумісній власності подружжя.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів від дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя. Особи, які приймали участь у справі, але не були присутні при проголошені судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів від дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.В. Хараджа