У х в а л а

іменем україни

23 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Гулька Б.І., Хопти С.Ф., Черненко В.А., Штелик С.П.

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 20 травня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути на його користь з відповідача залишок за договором банківського вкладу від 7 липня 2014 року, відсотки у розмірі 108 493 грн 16 коп та моральну шкоду у розмірі 100 тис. грн.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 7 липня 2014 року між ним та публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк») було укладено договір банківського вкладу «Марафон лояльності Подвійний дохід ЕПС», за умовами якого він передав банку 200 тис. грн, строком до 7 жовтня 2014 року зі ставкою 25 % річних, яка діє з першого по третій місяць вкладу. Відповідач, всупереч умовам договору, виконав свої зобов'язання не у повному обсязі та сплатив лише 95 тис. грн. Зазначав, що він 3 вересня 2014 року звертався до відповідача з заявою про виплату залишку по рахунку та відсотків, однак, відповідач йому відповіді не надав.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 17 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалоюапеляційного суду Житомирської області від 20 травня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на користь ОСОБА_1 залишок невиплачених коштів та відсотків згідно договору банківського вкладу № 818881/2014 від 7 липня 2014 року, який станом на 23 жовтня 2014 року становить 108 493 грн 16 коп.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати в частині стягнення коштів та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Судові рішення в частині відмови у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди не оскаржуються, а тому, в силу ст. 335 ЦПК України, судом касаційної інстанції не переглядаються.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що відповідач кошти, належні позивачу, у повному обсязі не виплатив, а тому позовні вимоги про стягнення залишку за договором банківського вкладу від 7 липня 2014 року та відсотків у розмірі 108 493 грн 16 коп підлягають задоволенню.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Вказаним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що 7 липня 2014 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір банківського вкладу «Марафон лояльності Подвійний дохід ЕПС», за умовами якого він передав банку 200 тис. грн, строком до 7 жовтня 2014 року зі ставкою 25 % річних, яка діє з першого по третій місяць вкладу.

За умовами договору ПАТ «Всеукраїнський АкціонернийБанк» сплатив ОСОБА_1 95 тис. грн.

З матеріалів справи убачається, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20 листопада 2014 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», на підставі постанови Правління Національного Банку України від 20 листопада 2014 року № 733 «Про віднесення ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до категорії неплатоспроможних», запроваджено тимчасову адміністрацію з 21 листопада 2014 року та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіну М.А.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 3 вересня 2014 року звертався до банку з заявою про повернення йому залишку вкладу та відсотків, однак відповідач грошові кошти не повернув.

Вихідний залишок по рахунку ОСОБА_1 становить108 493 грн 16 коп., що підтверджується виписками по особовому рахунку позивача (а.с. 55-56).

Суди, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, виходили із того, що строк дії договору сплив, ОСОБА_1 добросовісно виконав його умови, шляхом внесення коштів на депозитний вклад, а тому з банку підлягає стягненню сума залишку у розмірі 108 493 грн 16 коп.

Пунктом 16 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

За змістом ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Статтею 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Згідно зі ст. 26 "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій, у порушення статей 213, 214, 303, 315 ЦПК України на вищезазначене уваги не звернули, не в повній мірі визначилися з характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню, зокрема, не перевірили належним чином чи підтверджені відповідними доказами позовні вимоги позивача та чи підлягають задоволенню позовні вимоги у спосіб, визначений у позовній заяві, з урахуванням фактичних обставин справи та положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Крім того, якщо з матеріалів справи вбачається, що склад осіб, які беруть участь у справі, має бути інший, суд повинен вчинити дії, які від нього вимагає положення ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи проведено з порушенням наведених вимог закону, оскільки на час ухвалення судом першої інстанції рішення в банку було розпочато процедуру ліквідації, однаксуд не з'ясував хто має бути відповідачем у справі.

Також суд не з'ясував, чи скористався ОСОБА_1 своїм право та чи звертався він до Фонду з заявою про повернення банківського вкладу (ст. 28 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

За таких обставин судові рішення підлягають скасуванню в частині позовних вимог про стягнення залишку за договором банківського вкладу з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 20 травня 2015 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик