Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.у.№325/315/15-ц
Провадження №22-ц/778/4008/15 Головуючий у 1-й інстанції: Пантилус О.П.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

суддів: Сапун О.А.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 28 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до державного нотаріуса Приазовської районної державної нотаріальної контори Головного управління юстиції в Запорізькій області ОСОБА_4 про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії,-

ВСТАНОВИЛА :

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до державного нотаріуса Приазовської районної державної нотаріальної контори Головного управління юстиції в Запорізькій області ОСОБА_4 про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Зазначав, що звернувся до нотаріуса для посвідчення угоди купівлі-продажу земельної ділянки для ведення фермерського господарства, однак 04.02.2015 року державним нотаріусом, з посиланням на положення пункту 15 розділу Прикінцеві положення Земельного Кодексу України щодо наявності заборони на продаж земель сільськогосподарського призначення, відмовлено у посвідченні угоди.

Вважає відмову незаконною, так як підпунктом б пункту 15 Перехідних положень Земельного Кодексу України встановлено мораторій на продаж окремих видів земельних ділянок сільськогосподарського призначення, прямо визначених законом, а саме: земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв). Заборона на відчуження земельних ділянок для ведення фермерського господарства законом не передбачена.

Посилаючись на встановлену класифікацію видів цільового призначення земель, згідно додатку 39 до Вимог до змісту структури і технічних характеристик електронного документа, затверджених постановою КМУ від 17.10.2012 року №1051, а також наказу Держкомзему від 23.07.2010 року № 548 "'Про затвердження Класифікації видів цільового призначення земель", позивач наголошує про те, що земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва не можуть прирівнюватися до земельних ділянок для ведення фермерського господарства, оскільки вони належать до різних видів земель сільськогосподарського призначення, та відсутні заборони відчуження щодо останнього названого виду. А також, опираючись на положення ст.ст. 18-22 ЗК України, Земельного кодексу України "Про фермерське господарство" і "Про особисте селянське господарство", вказує на те, що законодавство не містить приписів, які б дозволяли прирівнювати один до одного різні види цільового використання земельних ділянок.

Посилаючись на викладене, просив суд скасувати як незаконну постанову №133/02-31, видану 04.02.2015 року державним нотаріусом Приазовської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_5 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у посвідченні угоди купівлі-продажу земельної ділянки площею 6,9 га для ведення фермерського господарства, розташованої на території Гірсівської сільської ради Приазовського району Запорізької області, право власності на яку громадянина ОСОБА_6 посвідчене державним актом на право власності на землю ЗП №00015014. виданим Приазовською районною радою 11.04.1996 року, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 8.

Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 28 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції норам матеріального та процесуального права, просить рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 28 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

У судове засідання апеляційного суду Запорізької області сторони не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

Апелянт про причини неявки суд не сповістив.

Державний нотаріус ОСОБА_4 подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення апеляційної скарги заперечує.

Враховуючи положення частини 2 статті 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності осіб, що не зявилися.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 307 ЦПК України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін, якщо визнає, що його постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що державний нотаріус Приазовської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_4 обґрунтовано, через мараторій, відмовив ОСОБА_3 в посвідченні угоди купівлі-продажу земельної ділянки площею 6,9 га, розташованої на території Гірсівської сільської ради Приазовського району Запорізької області, цільове призначення якої для ведення фермерського господарства..

Такий висновок відповідає фактичним обставинам справи, узгоджується з нормами матеріального права.

За змістом частини 1 статті 19, статті 22 Земельного кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, в тому числі, одна із категорій - землі сільськогосподарського призначення. Землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. Громадянам такі землі передаються у власність та надаються у користування - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 на підставі державного акту на право власності на землю ЗП №00015014, який виданий Приазовською районною радою 11.04.1996 року і зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 8, є власником земельної ділянки площею 6,9 га для ведення фермерського господарства, розташованої на території Гірсівської сільської ради Приазовського району Запорізької області ( а. с. 15 ).

ОСОБА_3 звернувся до Приазовської районної державної нотаріальної контори з проханням посвідчити угоду купівлі-продажу земельної ділянки площею 6,9 га для ведення фермерського господарства, яка розташована на території Гірсівської сільської ради Приазовського району Запорізької області і належить на праві власності ОСОБА_6 Посилався на те, що за попередньою усною домовленістю між ним і власником, ОСОБА_6 погодився передати ОСОБА_3 у власність, а позивач погодився прийняти у власність вказану земельну ділянку.

У постанові від 14 лютого 2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії державний нотаріус Приазовської районної державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_4 послався на те, що угода купівлі-продажу земельної ділянки площею 6,9 га для ведення фермерського господарства, розташованої на території Гірсівської сільської ради Приазовського району Запорізької області, яка на праві власності належить ОСОБА_6, не може бути посвідчена через наявність мораторію на продаж таких земель до 01 січня 2016 року.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Земельний кодекс України .

У пункті 15 розділу Х Прикінцеві положення Земельного кодексу України передбачено, що до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2016 року, не допускається: а) купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб; б) купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами. Купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами "а" та "б" цього пункту, запроваджується за умови набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2016 року, в порядку, визначеному цим Законом. Угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами "а" та "б" цього пункту, в частині їх купівлі-продажу та іншим способом відчуження, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення).

Відповідно до статей 7,49 Закону України "Про нотаріат", нотаріуси у своїй діяльності керуються законами України та іншими підзаконними актами і відмовляють у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову ОСОБА_3 у задоволенні позову. При цьому правильно застосував статті 1 Закону України "Про особисте селянське господарство", пункт 15 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, який набрав чинності з 1 січня 2002 року, визначивши, що на час звернення позивача до нотаріальної контори з заявою про посвідчення договору купівлі-продажу існувала заборона на відчуження земель сільськогосподарського призначення, які надавалися для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, до яких віднесено землі фермерського господарства, яке є видом товарного сільськогосподарського виробництва.

Рішення суду є законним, обґрунтованим, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що спір вирішено неправильно.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 28 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: