Справа № 464/4657/15-ц
пр.№ 2/464/1374/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

23.12.2015 року

Сихівський районний суд м. Львова в складі :

головуючого-судді Мички Б.Р.

при секретарі Янишин М.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, треті особи ОСОБА_2 державна нотаріальна контора, Житлово-будівельний кооператив «Шевченківський-2», про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті 05 червня 2014 року його батька ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 05 червня 2014 року помер його батько ОСОБА_3. Після смерті батька відкрилась спадщина на належне йому нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 в Житлово-будівельному кооперативі «Шевченківський-2». Він є сином померлого та відповідно спадкоємцем першої черги за законом. У встановлений законом строк, а саме 15 серпня 2014 року він звернувся до Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, 21 травня 2015 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів та реєстраційної інформації щодо належності цього майна спадкодавцеві. Наявними у нього документами на спадкове майно є ордер №979 на квартиру АДРЕСА_2, виданий 09 квітня 1966 року його діду ОСОБА_4 на підставі рішення загальних зборів кооперативу №2 від 14 січня 1964 року та довідка Житлово-будівельного кооперативу «Шевченківський-2» про те, що член кооперативу ОСОБА_4 повністю вніс свій пайовий внесок за вказану квартиру в січні 1992 року. А відтак, його дід - ОСОБА_4, який помер 02 червеня 1993 року, згідно положень ч.1 ст.15 Закону України «Про власність», набув права власності на вказану квартиру. Його бабця - ОСОБА_5 спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 прийняла, оскільки проживала разом з ним та фактично вступила в володіння спадковим майном, однак померла 20 липня 1993 року, тобто до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини. Спадкові справи після смерті його діда ОСОБА_4 та бабці ОСОБА_5 не заводились. Його ж батько - ОСОБА_3 проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із своїми батьками до дня смерті 05 червня 2014 року. А відтак, є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після їх смерті, інші спадкоємці не звертались у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та вже протягом 21 року не звертались до суду з заявами про продовження строку на прийняття спадщини. А відтак, квартира АДРЕСА_2 належала його батькові ОСОБА_3, який успадкував її після смерті батьків, однак за життя не оформив та не зареєстрував свої спадкові права. У зв'язку з наведеним, він позбавлений можливості оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом.

Представники позивача в судове засідання не з'явилися, подали суду письмову заяву в якій просять розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять позов задовольнити та не заперечують щодо заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 міська рада явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила. Тому, згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності за наявних у справі достатніх доказів.

Третя особа ОСОБА_2 державна нотаріальна контора явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, подала суду письмову заяву в якій просить розглядати справу у його відсутності.

Третя особа Житлово-будівельний кооператив «Шевченківський-2» явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності за наявних у справі достатніх доказів.

У зв'язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та зясувавши її дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що дід позивача ОСОБА_4 був членом Житлово-будівельного кооперативу «Шевченківський - 2» м.Львова.

09 квітня 1996 року ОСОБА_4 на підставі рішення загальних зборів кооперативу від 14 січня 1964 року було видано ордер №979 на право вселення в квартиру №28 по вулиці Енергетичній у м.Львові (а.с.11).

Як вбачається з довідки за №3 виданої Житлово-будівельним кооперативом «Шевченківський - 2» м.Львова, ОСОБА_4 в січні 1992 року повністю сплатив пайові внески та йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с. 12).

02 червня 1993 року ОСОБА_4 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії III-СГ №427676, виданим Відділом запису актів громадянського стану Львівського міського управління юстиції (а.с.6).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч.1 ст.15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

У абзаці 2 п. 8 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Відтак після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина до складу якої входить і вищевказана квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як встановлено судом, заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_4 не складав, а спадкоємцями першої за законом були його дружина ОСОБА_5 та син - ОСОБА_3, які проживали разом з спадкодавцем в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.13).

Відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Дружина спадкодавця - ОСОБА_5 спадщину прийняла, однак спадкових прав так і не встигла оформити, оскільки померла до спливу встановленого законом шестимісячного строку на прийняття спадщини, а саме 20 липня 1993 року, що стверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії I-СГ №363476 виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції (а.с.7). Заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_5 також не складала.

Згідно ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

Єдиним спадкоємцем після смерті 02 червня 1993 року ОСОБА_4 та 20 липня 1993 року ОСОБА_5 був їх син ОСОБА_3, який проживав разом з ними та відповідно прийняв спадщину, однак своїх спадкових прав так і не оформив.

05 червня 2014 року ОСОБА_3 помер, що стверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії I-СГ №360839 виданим Сихівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції (а.с.5).

Як встановлено судом та стверджується завіреними копіями матеріалів спадкової справи №346/2014, заповіту ОСОБА_3 не залишив, а єдиним спадкоємцем першої черги за законом є його син позивач ОСОБА_1, який у встановлений законом шестимісячний строк звернулася до Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини. Однак, 21 травня 2015 року державним нотаріусом позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину на квартиру у зв'язку з не оформленням та не реєстрацією спадкодавцем права власності на належне йому нерухоме майно, що стверджується відповідним листом №1075/02-14 від 21.05.2015р.

Частиною 1 ст.182 ЦК України передбачено, що право власності на інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід та припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно довідки ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» за №3/5649 від 28.04.2015р., станом на 29 грудня 2012 року реєстрація квартири АДРЕСА_1 відсутня (а.с.14).

Згідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Враховуючи вищенаведене,а також те, що спірна квартира за вимогами ст.1218 ЦК України війшла до складу спадщини, неможливість оформлення позивачем, як спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, спадкових прав у встановленому законом порядку, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем в порядку спадкування в права власності на квартиру АДРЕСА_1.

На підставі ст.ст.16, 182, 386, 1216, 1218, 1261, 1268, 1269, 1270, 1276 Цивільного кодексу України, ст.15 Закону України «Про власність», та керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 10, 60, 88, 169, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, с у д , -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, треті особи ОСОБА_2 державна нотаріальна контора, Житлово-будівельний кооператив «Шевченківський-2», про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті 05 червня 2014 року його батька - ОСОБА_3.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, у відсутності якої таке було постановлено, - протягом того ж строку з дня отримання його копії.

Головуючий

Рішення є оригіналом, виготовлено в одному примірнику, зберігається у цивільній справі № 464/4657/15-ц