Номер провадження 2/754/1229/15
РІШЕННЯ

Іменем України

14 липня 2015 року м. Київ

Деснянський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Петріщевої І.В., при секретарі судового засідання Нескородяній О.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення порядку володіння та користування приміщеннями квартири, за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визначення порядку володіння і користування приміщеннями квартири,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій з урахуванням збільшення та уточнення позовних вимог, просять: 1. Встановити порядок користування приміщеннями квартирою АДРЕСА_1, визначивши за ОСОБА_1, ОСОБА_2 право на користування житловою кімнатою площею 16,8 кв.м. з балконом, та житлову кімнату площею 14,7 кв.м.; визначити за ОСОБА_3 право користування житловою кімнатою площею 10,0 кв.м.; визначити коридор площею 6,5 кв.м., ванну кімнату площею 2,0 кв.м., вбиральню площею 0,9 кв.м., кухню площею 6,8 кв.м., містами спільного користування ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

ОСОБА_3 звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визначення порядку володіння і користування приміщеннями квартири, в якій з урахуванням уточнення позовних вимог просить: визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1: ОСОБА_3 виділити в користування житлову кімнату №7 площею 14,7 кв.м.; у користування ОСОБА_1, ОСОБА_2 виділити житлову кімнату №5, площею 10,0 кв.м. та частину приміщення №6 площею 12,4 кв.м. і балкон приведеною площею 2,8 кв.м.; частину приміщення №6 площею 3,8 кв.м., приміщення №1 коридору площею 6,5 кв.м; приміщення №2 ванну кімнату 2 кв.м., приміщення №3 туалету 0,9 кв.м., приміщення №4 кухня 6,8 кв.м. залишити у загальному користуванні ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2.

У судовому засіданні ОСОБА_1, ОСОБА_2, представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, зустрічні позовні вимоги не визнали, пославшись на те, що зазначена квартира належить сторонам на праві спільної часткової власності, ОСОБА_1 має право на 1/2 частину квартири, ОСОБА_2 - на 1/4 частину квартири, зазначивши, сплачуючи витрати на утримання квартири за власні кошти, позивачі не мають можливості користуватися належними їм частинами, оскільки згоди щодо порядку користування з ОСОБА_3, яка має право на 1/4 частину квартири, немає, вважаючи, що при виділенні у їх користування двох суміжних кімнат, у користуванні відповідачки залишається одна ізольована кімната, що є доцільним.

У судовому засіданні ОСОБА_3, представник проти позовних вимог заперечували, підтримали зустрічний позов, пославшись на те, що за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 28.11.2014 року, ОСОБА_3 пасує варіант №3 Висновку порядку користування і володіння приміщеннями квартири, оскільки можливість виділення їй, як власнику, 1/4 частки у спільній власності у користування житлової кімнати площею 14,7 кв.м., встановлено також висновком експерта. Вважає, що при виділенні у її користування будь-якої іншої житлової кімнати, позивачі, користуючись балконом, будуть мати змогу захаращувати вікно кімнати і погіршувати інсоляцію, чим будуть порушувати її права. Додатково зазначає, що перепланування, із урахуванням якого, розроблений варіант 3 зазначеного Висновку експерта, пропонує зробити за власний кошт.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1, належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, що підтверджується копіями Свідоцтва про право власності на житло від 28 грудня 2004 року НОМЕР_1, Свідоцтв про право на спадщину за законом від 18.10.2012 року (а.с. 12-20, 129-134).

ОСОБА_1, ОСОБА_2, який є сином ОСОБА_1, проживають та зареєстровані у зазначеній квартирі АДРЕСА_1, займають житлову площу із 3 кімнат 40,90 кв.м., власниками лицьового рахунку є: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, що підтверджується Довідкою Житлово-експлуатаційної контори №302 Комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Деснянського району м. Києва від 16.04.2014р. №1059 (а.с. 59).

За зверненням до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи судом отримана інформація про місце проживання (перебування) ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 27).

Відповідно до відомостей Технічного паспорта Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна на квартиру АДРЕСА_1, вищезазначена квартира складається з 3 кімнат житловою площею 40,9 кв.м.: 1-а кімната - 10,0 кв.м., 2-а кімната - 16,2 кв.м., 3-я кімната - 14,7 кв.м., кухні площею - 6,8 кв.м., вбиральні - 0,9 кв.м., ванної кімнати - 2,0 кв.м., коридору - 6,5 кв.м., квартира обладнана балконом 2,8 кв.м., загальна площа квартири 59,9 кв.м. (а.с. 127, 128).

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 24.04.2014 року у справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: Визначити варіанти порядку володіння та користування приміщеннями квартири АДРЕСА_1 між сторонами по справі, відповідно до часток в спільному праві власності кожного, за якими відповідно до часток у спільному праві власності, виділити приміщення, які залишаються в спільному володінні та користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які відповідають їх ідеальним часткам в праві спільної власності на квартиру - 1/2 та 1/4 відповідно; у володіння та користування ОСОБА_3 виділити приміщення, яке відповідає її ідеальній частці в праві спільної власності на квартиру - 1/4; визначити приміщення, які залишаються в спільному володінні та користуванні сторін по справі, враховуючи, що у вказаній квартирі зареєстроване постійне місце проживання позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Відповідно Висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи у зв'язку з неможливістю перепланування для влаштування окремих ізольованих частин квартири, розподіл квартири АДРЕСА_1, між співвласниками, згідно часток 1/2, 1/4 та 1/4 неможливий. Єдино можливий варіант порядку користування приміщеннями квартири АДРЕСА_1 без проведення ремонтних робіт з перепланування і переобладнання приміщень у частках 3/4 та 1/4 запропоновано у варіанті № 1 і зображено у додатку № 1 до даного висновку (а.с. 101), відповідно до якого: у користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пропонується виділити в ізольоване користування кімнати житловою площею 16,2 кв.м. з балконом 2,8 кв.м. та кімнату житловою площею 14,7 кв.м.; у користування ОСОБА_3 пропонується виділити в ізольоване користування кімнату житловою площею 10,0 кв.м.; кухню площею 6,8 кв.м., коридор площею 6,5 кв.м., ванну кімнату площею 2,0 кв.м., вбиральню площею 0,9 кв.м. пропонується виділити в спільне сумісне користування співвласників.

Крім того на розгляд суду запропоновані варіанти перепланування квартири з метою виділення трьох ізольованих квартир. Можливі варіанти порядку користування житловими приміщеннями квартири АДРЕСА_1 у Деснянському районі м. Києва для подальшого влаштування в ній трьох ізольованих кімнат приведено в дослідницькій частині (варіанти №№ 2, 3) та зображено в Додатках №№ 2,3 (а.с. 102, 103), при цьому експерт зазначає, що запропоновані варіанти передбачають проведення ремонтно-будівельних робіт з перепланування у кімнатах для забезпечення ізольованого користування приміщеннями квартири, які можливі при умові розроблення і затвердження в установленому законом порядку з відповідними службами і установами проектно-кошторисної та дозвільної документації.

Судом було встановлено, що між сторонами не досягнуто згоди з приводу порядку користування квартирою, існують неприязні стосунки, тому враховуючи внутрішнє планування квартири (об'ємно-планувальне рішення), конструктивні особливості приміщень квартири та технічний стан на момент розгляду справи, ідеальні частки співвласників в одиницях площі, данні матеріалів справи, варіанти користування та володіння житловими приміщеннями квартири, запропоновані сторонами та експертом, доводи, наведені сторонами, суд приходить до висновку, що встановлення порядку володіння та користування житловими приміщеннями квартири АДРЕСА_1 між співвласниками, при умові відступу від ідеальних часток, є можливим.

Оскільки в квартирі проживають ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2, які є членами сім'ї, не мають окремого спору щодо виділення в ізольоване користування часток 1/4 та 1/2, що на думку суду є істотною умовою при вирішення даного конкретного спору, з урахуванням варіантів виділу приміщень, що не потребує додаткового переобладнання та перепланування, є доцільним виділити позивачам в ізольоване користування: кімнату №6 житловою площею 16,2 кв.м. з балконом приведеною площею 2,8 кв.м., кімнату №7 житловою площею 14,7 кв.м.; та відповідачу в ізольоване користування: кімнату №5 житловою площею 10,0 кв.м.; всі інші підсобні приміщення, площею 16,2 кв.м.,: кухню площею - 6,8 кв.м., вбиральню - 0,9 кв.м., ванну кімнату - 2,0 кв.м., коридор - 6,5 кв.м., залишити у спільному користуванні.

При цьому, фактичні частки співвласників в квартирі становлять: позивачів (3/4 частки, виділені в ізольоване користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - 16,2 + 14,7 + (16,2/2) + 2,8 = 41,8 кв.м., що на 44,925 - 41,8 =3,125 кв.м. менше ідеальної частки в одиницях площі в квартирі; відповідача (1/4 частка, виділена в ізольоване користування ОСОБА_3 - 10,0 + (16,2/2) = 18,1 кв.м., що на 18,1 - 14,975 = 3, 125 кв.м. більше ідеальної частки в одиницях площі в квартирі, що підтверджується Висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи (а.с. 85-103).

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині виділення житлової кімнати площею 16,8 кв.м. є безпідставними в частині, оскільки дійсна житлова площа 2-ої кімнати складає 16,2 кв.м., а не 16,8 кв.м., що підтверджується копією Технічного паспорта Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна на квартиру АДРЕСА_1, тому в цій частині у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Розглядаючи цю справу суд враховує інтереси сторін, сім'ї і вирішує спір залежно від установленого та на підставі закону, а також враховуючи запропоновані сторонами порядки користування та володіння спірним житловим приміщенням з дотриманням права цих осіб і членів їх сім'ї на житло, виходячи з такого.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Учасники спільної часткової власності вправі визначити порядок користування спільною річчю. Якщо об'єктом спільної власності є квартира, установити, хто і яким приміщенням буде користатися.

Учасники спільної часткової власності повинні погоджувати один з одним свою поведінку по володінню, користуванню і розпорядженню спільною річчю (ч. 1 ст. 358 ЦК). Учасники спільної часткової власності здійснюють правомочності по володінню, користуванню і розпорядженню спільним майном за спільною згодою. Однак у випадку розбіжностей щодо здійснення повноважень по володінню і користуванню спільним майном це питання за позовом кожного з власників може вирішити суд.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми слід дійти висновку, що ці норми регулюють саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема, при встановленні порядку користування квартирою кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина квартири з урахуванням його частки в праві спільної власності на квартиру. Разом із тим виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.

Таким чином, установлення співвласниками порядку користування квартирою з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються в об'єкт самостійної власності кожного з них.

Згідно ч. 2 ст. 214 ЦПК України суд враховує висновки Верховного суду України, викладені у правовій позиції у справі №6-12цс13 від 3 квітня 2013 року.

Тому суд вважає, що передача у користування позивачам та відповідачу конкретних частин квартири, з урахуванням часток сторін у праві спільної власності на квартиру з виділенням у користування кімнат, визначених судом, які не точно відповідають належним співвласникам часткам, не припиняє право спільної часткової власності сторін на це майно, а тому, враховуючи фактичні дані та встановлені обставини цієї справи, у даному конкретному випадку є можливою та справедливою.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Разом з тим, відповідачем та позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог та на підтвердження зустрічних, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань, її доводи та міркування про перепланування за її власний кошт судом оцінюються критично, оскільки перепланування є можливим при умові відповідно до діючого законодавства України розробки і затвердження у встановленому Законом порядку відповідними службами і установами проектно-коштористної документації та оформлення необхідної дозвільної документації, що з боку ОСОБА_3 доведено не було.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви частково та відмову у задоволенні зустрічної позовної заяви.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 61, 79, 88, 212 - 215 ЦПК України, ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Сімейного кодексу України, ст.ст. 317, 321, 355, 356, 358 ЦК України, ст.ст. 47, 48, 50, 63, 103, 104 ЖК Української РСР,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення порядку володіння та користування приміщеннями квартири задовольнити частково.

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділивши: у користування ОСОБА_1, ОСОБА_2 кімнату житловою площею 16,2 кв.м. з балконом 2,8 кв.м. та кімнату житловою площею 14,7 кв.м.; у користування ОСОБА_3 кімнату житловою площею 10,0 кв.м.; кухню площею 6,8 кв.м., коридор площею 6,5 кв.м., ванну кімнату площею 2,0 кв.м., вбиральню площею 0,9 кв.м. залишити у загальному користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визначення порядку володіння і користування приміщеннями квартири відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 351,20 грн. та витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи у розмірі 2092,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Петріщева І.В.