Справа № 144/868/15-ц
У х в а л а

"22" липня 2015 р. Суддя Теплицького районного суду Вінницької області Задорожна Л.І., перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

установила:

21 липня 2015 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності сертифікату ВН №0137310 від 23 квітня 1997 року, виданого на імя ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка померла 27 квітня 2004 року; встановлення факту родинних відносин між заявником ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а також про визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку площею 3,47га на території Комарівської сільської ради.

Заяву ОСОБА_1 необхідно залишити без руху, оскільки заява не оплачена судовим збором відповідно до вимог ст.79 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

До заяви ОСОБА_1 додано квитанцію про оплату судового збору в розмірі 125 грн. на рахунок УДКСУ у м.Новомосковську Дніпропетровської області, а відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про судовий збір» передбачено оплату судового збору за місцем розгляду справи із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України. Оскільки, відповідно до ч.1 ст.257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання, заявник ОСОБА_1 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, то судовий збір має сплачуватись на рахунок УДКСУ у Теплицькому районі Вінницької області.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» встановивши, що судовий збір сплачено не за місцем розгляду справи, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без руху та пропонує сплатити судовий збір до бюджету за місцем розгляду справи(ст..121 ЦПК України) і одночасно цією ж ухвалою відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного або місцевого бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787, вирішує питання про повернення помилково сплаченого судового збору.

Крім того, заявником при зверненні до суду з заявою, в якій міститься кілька самостійних вимог, судовий збір повен бути сплачений окремо з кожної таких вимог(або загальною сумою).

Також, заявником ОСОБА_1, крім вимог про встановлення фактів, що мають юридичне значення, заявлено вимогу про визнання права власності на земельну ділянку, яка має розглядатись в порядку позовного провадження. Оскільки, вказана вимога є вимогою майнового характеру, судовий збір має бути сплачено за ставкою, передбаченою пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ст.121 ЦПК України, якщо заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 ЦПК України та не сплачено судовий збір, заява підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.119, ч.1 та ч.2 ст.121 ЦПК України, -

ухвалила:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом - залишити без руху.

Запропонувати заявникові ОСОБА_1 протягом пяти днів з дня отримання ухвали усунути недоліки поданої заяви та оплатити судовий збір відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», інакше заява буде вважатись неподаною і буде повернута позивачеві.

Зобовязати управління Державної казначейської служби України у м.Новомосковську Дніпропетровської області повернути ОСОБА_1 сплачений ним за квитанцією №2310040 від 18 червня 2015 року судовий збір в розмірі 125 грн. (сто двадцять пять гривень).

СУДДЯ