Справа № 729/1269/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі :

головуючої судді Кузюри В.О.

за участі : секретаря Голуб Л.Л.

позивача ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бобровиця справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Бобровицької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку , що розташована в м. Бобровиця , по вул. Ворошилова ,17 , площею 0, 0621 га , цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що між ним та ОСОБА_2 21.02.2002 року був укладений договір довічого утримання , відповідно до якого житлдовий будинок в м. Бобровиця по вул. Ворошилова , 17 перейшов йому у власність. Право власності позивач оформив на себе належним чином.

07.04.2015 року ОСОБА_2 померла . Серед документів, які залишилися після її смерті позивач виявив Державний акт про право власності на земельну ділянку , виданий на ім"я ОСОБА_2

Чому так сталося, що Державний акт на земельну ділянку під належним йому житловим будинком виданий на ім"я ОСОБА_2 йому невідомо .

Відповідно до ч.3 ст. 120 ЗК України у разі переходу права влвасності на будинок від однієї особи до іншої , право на земельну ділянку переходить на умовах на яких вона належала попередньому власнику.

В зв"язку з вищевикладеним просить визнати за ними право власності на земельну ділянку.

В судовому засіданні позивач вимоги підтримав повністю та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився , але надійшла письмова заява в якій просять розгляд проводити в відсутність представника.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено , що 21.02.2002 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали договір довічного утримання , відповідно до якого ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_1 конкретно визначене майно-житловий будинок з надвірними будівлями , який розташований в м. Бобровиця по вул. Ворошилова, 17 , а ОСОБА_1 прийняв даний будинок.

22.02.2002 року ОСОБА_1 зареєстрував будинок в БТІ за реєстровим номером 3975 , про що зроблено запис в реєстрову книгу № 22. Вказані обставини підтверджуються копією договору довічного утримання , на якому мається реєстровий напис БТІ (а.с.7).

Відповідно до наданого договору ОСОБА_2 передала у власність будинок та надвірні будівлі, земельна ділянка не є предметом даного договору. Отже земельна ділянка не перейшла в користування позивача , вона залишилася в користуванні ОСОБА_2 , яка приватизувала її в 2008 році , що не суперечить положенням ст. ст.81,116 ЗК України .

Після її смерті на земельну ділянку , що перебувала у власності ОСОБА_2 відкрилася спадщина . Позивач не є родичем ОСОБА_2 , а тому не має права на спадкування даного майна, отже його вимога щодо визнання за ним права власності не підлягає задоволенню.

В даному випадку положення ст.ст. 120 ЗК України та ст.377 ЦК України не застосовуються.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст.ст.213-215 , 218 ЦПК України , суд,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Бобровицької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області протягом десяти днів з дня проголошення через Бобровицький районний суд.

Суддя :