№ 336/863/15-ц
провадження № 2/336/946/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

при секретарі Петрові С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа П»ята Запорізька державна нотаріальна контора) про усунення від права на спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 03.02.2015 р. звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що 05.07.2014 р. померла її бабуся ОСОБА_3. Після смерті бабусі відкрилась спадщина на належне ОСОБА_3 майно, а саме на ? частину квартири АДРЕСА_1, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24 лютого 2007 р.

Квартира належить на праві спільної часткової власності позивачу та ОСОБА_3

В вищезазначеній квартирі вона проживала з бабусею з 1990 р. по день її смерті.

За життя бабуся хворіла, мала численні захворювання, у 1995 р. у зв»язку з переломом шийки стегна, вона перенесла складну операцію, після якої потребувала стороннього догляду, допомоги і піклування. В післяопераційний період не могла самостійно забезпечити умови свого життя. Після перенесеної операції 21.08.2000 р. бабусі була призначена третя группа інвалідності безстроково. За бабусею доглядала вона, фізично допомогала, матеріально утримувала, оскільки пенсії ОСОБА_3 не вистачало на ліки та харчування. ОСОБА_3 не могла самостійно одягтися, помитися, пересувалась лише з палицею, тому піклування за нею було постійним, щоденним.

Після перенесеної операції онук ОСОБА_3 ОСОБА_2 не приймав участі і не допомогав їй піклуватись та утримувати бабусу, хоча міг би, та повинен був надавати матеріальну та моральну допомогу. В останні місяці свого життя, за станом здоров»я бабуся перебувала у безпорадному стані після перенесеної операції. Відповідач ухилявся від виконання свого обов»язку по догляду за бабусею, а після смерті став претендувати на майно ОСОБА_3, звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

За позовом ОСОБА_1, посилаючись на ст.ст.1217, 1224, 1266 ЦК України, просить суд усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла 05.07.2014 р.

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених в письмових запереченнях (а.с.90-93).

Представник третьої особи П»ятої Запорізької державної нотаріальної контори направив до суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, допитавши свідків, приймаючи до уваги позицію третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

05 липня 2014 р. померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_2, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло № 20836 від 24.02.2007 р. (а.с.10, 11).

За час свого життя ОСОБА_3 заповіту не залишила, тому спадкоємцями за правом представлення після її смерті відповідно до ст..1266 ЦК України є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, оскільки спадкоємці першої черги - діти ОСОБА_3: ОСОБА_4 (мати ОСОБА_1О.), померла 25.12.2007 р. (а.с.63, 64, 65), та ОСОБА_5 (батько ОСОБА_2В.), помер 20.09.1998 р. (а.с.64, 65, 73).

Після смерті ОСОБА_3 всі спадкоємці звернулись у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, наведеній в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах від 19.03.2008 року - відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлена, що вона ухилялась від надання допомоги спадкоємцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи з змісту зазначеної норми закону, суд при вирішенні такої справи повинен установити факт ухилення особи від надання спадкоємцеві допомоги, і факт перебування спадкоємця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та його потребу в допомозі цієї особи.

Безпорадний стан слід розуміти як безпомічність, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкоємцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Крім того, при розгляді таких справ суду належить з'ясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну і фізичну змогу надавати таку допомогу.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ч.2 ст.59 ЦПК України визначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач зазначила, що життя ОСОБА_3 хворіла, мала численні захворювання, у 1995 р. у зв»язку з переломом шийки стегна, вона перенесла складну операцію, після якої потребувала стороннього догляду, допомоги і піклування. В післяопераційний період не могла самостійно забезпечити умови свого життя. В останні місяці свого життя, за станом здоров»я бабуся, перебувала у безпорадному стані після перенесеної операції.

Будь-яких належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_3 через безпорадний стан фізично та матеріально не мала можливості самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування, суду в процесі розгляді справи надано не було.

Покази свідків з боку позивача в судовому засіданні про хворобливий стан ОСОБА_3 не свідчать про її безпорадність.

Матеріали справи також не містять доказів того, що ОСОБА_2, маючи дохід, свідомо ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги.

Судом в процесі розгляду справи встановлено, що на час перенесеної ОСОБА_3 операції, пов»язаної з переломом шийки стегна, відповідач був немовлям, а на час її смерті ОСОБА_2 досяг повноліття.

З пояснень позивача та свідчень свідків встановлено, що ОСОБА_2 добровільно надавала матеріальну допомогу своєму онуку відповідачу у справі, що свідчить про відсутність потреби у такій допомозі з боку ОСОБА_2

Тобто в судовому засіданні позивачем не надано належних доказів того, що відповідач ОСОБА_2 ухилився від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, тобто усвідомлюючи свій обов'язок забезпечення підтримки та допомоги спадкодавцю, мав можливість його виконувати, але не вчиняв необхідних дій і робив це умисно, а тому в задоволені позову необхідно відмовити.

У порядку ст.88 ЦПК України, судовий збір не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа П»ята Запорізька державна нотаріальна контора) про усунення від права на спадкування відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В.Дмитрюк