Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 року Волноваський районний суд Донецької області

У складі:

Головуючого : судді Мохова Є.І.

При секретарі : Бридня О.Л.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Волноваха, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В С Т А Н О В И В:

21.08.2015 року позивач звернувся у суд із зазначеним позовом і свої доводи мотивував тим, що 30.06.2013 року помер його батько ОСОБА_4. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку загальною площею 4,010 га, розташованої на території Бугаської сільської ради Волноваського району, Донецької області, призначеної для ведення товарного сільскогосподарського виробництва, відповідно до державного акта серія ДН № 146378 .

Позивач вважає, що фактично прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_4 спадкового майна у вигляді земельної ділянки, т.я. на час смерті батька проживав разом з ним, користується спадковим майном, від спадщини не відмовлявся.

Спадкову справу в нотаріальній конторі не відкривав, у зв'язку з втратою оригінала правовстановчого документа, залишилася лише копія Державного акта на земельну ділянку.

Крім позивача спадкоємцями після смерті батька є його брати: ОСОБА_2, ОСОБА_3 , які також прийняли спадщину, оскільки були зареєстровані за однією адресою зі спадкодавцем. Відповідачі відмовились від спадщини на користь позивача. Тому позивач просив суд визнати за ним право влансоті на земельну ділянку.

Позивач надав заяву у якій просить справу розглянути без його участі, на позові наполягає.

Відповідач ОСОБА_2 надав заяву про розгяд справи без його участі, позов визнав.

Відповідач ОСОБА_3 надав заяву про розгляд справи без його участі позов визнав.

Суд вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Земельна ділянка загальною площею 4,010 га, розташованої на території Бугаської сільської ради Волноваського району, Донецької області, призначеної для ведення товарного сільскогосподасрького виробництва, належала ОСОБА_4 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ДН № 146378 ./а.с.5/

На день смерті ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 та мав склад сім'ї, сини: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується довідкоюБугаської сільської ради Волноваського району. /а.с.10./

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , помер 30.06.2013 року./а.с.4/.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив відмову від неї.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків від фізичної особи , яка померла до інших осіб-спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, право на спадкування за законом, як зазначено у ст.1223 ЦК України, одержують спадкоємці з першої по пяту чергу.

Ст.1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

За змістом ст. 1261 ЦК України першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, право на спадкування по закону виникло у позивача, як чоловіка померлої.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" та за нормою ч. 1 ст. 1258 ЦК України, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України.

Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.37 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, з урахуванням положень ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК власник майна має право пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст.18 п.є Постанови ПВСУ від 16.04.2004 року № 7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ не може здійснюватися право власності за судовими рішеннями на земельні ділянки, які перебувають у власності громодяндля ведення товарного сільскогосподарського виробництва, а також земельних часток/паїв/, крім передачі їх у спадщину.

Відповідно ст.81 ч.1, п.г. ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну діляну, загальною площею 4,010 га, розташованої на території Бугаської сільської ради Волноваського району, Донецької області, призначеної для ведення товарного сільскогосподасрького виробництва.

На стягнення судових витрат позивач не наполягає.

На підставі ст. 328, 392, 1268, 1270 ЦК України, керуючись ст.ст.2, 4, 5, 8, 10, 11, 14, 210, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, задовольнити.

Визнати, що ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку загальною площею 4,010 га, розташованої на території Бугаської сільської ради, Волноваського району, Донецької області, призначеної для ведення товарного сільскогосподасрького виробництва, яка належала на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ДН № 146378 ОСОБА_4, померлому 30.06.2013 року.

Оригинал рішення знаходиться у справі № 2/221/1022/2015 та зберігається у архіві Волноваського районного суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд.

Апеляційна скарга на рішення подається впродовж десяти днів після оголошення рішення.

Особи, що не приймали участь у справі, мають право оскарження рішення в той же строк, з моменту вручення їм копії рішення.

Суддя Волноваського

районного суду ОСОБА_5

26.08.2015