Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/655/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Бершадська О. В.
Доповідач Франко В. А.
УХВАЛА

Іменем України

26.03.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:Головуючого : судді Франко В.А.,

суддів : Белінської І.М., Чельник О.І.

при секретарі Постоєнко А.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 січня 2015року у справі за позовом обласного комунально виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград" до ОСОБА_2 про стягнення боргу за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

В С Т А Н О В И Л А :

В вересні 2014 року Обласне комунально виробниче підприємство "Дніпро-Кіровоград", (як правонаступник прав і обов'язків комунального підприємства „Кіровоградське водопровідно-каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради), звернулось в суд з вище зазначеним позовом яким, після уточнення позовних вимог, просило стягнути з ОСОБА_2 на користь підприємства - 401,19 грн. боргу за надані послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2011 року по 30.11.2014 року, 3% річних відповідно до вимог ст.625 ЦК України в розмірі 44,77 грн., індекс інфляції в розмірі 81,36 грн., а всього: 527,32 грн. та понесені судові витрати ( а.с. 2-3, 50-51, 67-68).

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що шляхом відкриття особового рахунку та видачею абонентської книжки, споживач - власник квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2. вступив у фактичні відносини з підприємством. Йому надавались та надаються послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Підприємство виконує в повному обсязі договірні зобов'язання у відповідності до умов договору та чинного законодавства.

В свою чергу, боржник свої зобов'язання щодо своєчасної плати за отримані послуги належним чином не виконує, чим порушує вимоги ст.526 ЦК України у зв'язку з чим і виникла заборгованість

На підставі заяви від абонента 25.05.2011 року між підприємством та споживачем було укладено договір реструктуризації заборгованості, яка утворилась станом на 1.06.2011року.

З посиланням на ст.625 ЦК України просить також стягнути індекс інфляції та три проценти річних від простроченої суми

Зазначає, що підприємство вже зверталось в суд з заявою про видачу судового наказу, яка була задоволена судом, проте потім постановлено ухвалу про скасування судового наказу та роз'яснено право звернення до суду в порядку позовного провадження.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 січня 2015 року позов було задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення в сумі- 401,19 грн., 3% річних -44,77 грн., індекс інфляції - 81,36 грн., на загальну суму: 527,32 грн. Вирішено питання з судовими витратами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування рішення ухвали через порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Зазначається, зокрема, що засіб обліку води встановлено в його квартирі з 21.12.2007 року. Суд не взяв до уваги додані ним копії платіжних документів по сплаті за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що підтверджує сплату ним на протязі чотирьох місяців по лічильнику за послуги за 11 м3 води на місяць, це в середньому та кількість води, яку він споживає на протязі року, що видно з аналізу його розрахункової книжки. Судом не встановлено, яку пряму шкоду наніс він позивачу, сплачуючи за послуги згідно засобу обліку води, що прострочений у повірці.

Вважає, що неправильно встановивши обставини справи та неправильно застосувавши норми права, суд не встановив істину в цій справі, а це є штучно створена заборгованість позивача.

Зазначає, що умови договору реструктуризації заборгованості йому не відомі, так як пустий бланк договору був ним підписаний під тиском, примірник договору ним не отримувався.

Також вважає, що суд необґрунтовано встановив позивача правонаступником, оскільки в матеріалах справи не містяться відповідні документи, а тому вважає, що позивач не має право вимоги виконання договору реструктуризації від нього.

В судовому засідання апеляційної інстанції відповідач підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовільнити.

Представник позивача Живицька Н.В. заперечила проти доводів апеляційної скарги, погоджуючись з рішенням суду першої інстанції. Зазначала, що надавались до суду першої інстанції докази правонаступництва підприємства.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст..303 ЦПК України, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно п.1ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до вимог ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Встановлено, що обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград», яке з 01.04.2012 року є правонаступником прав і обов'язків комунального підприємства «Кіровоградське водопровідно-каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради», надає споживачам послугу з централізованого водопостачання та водовідведення.

Відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Згідно зі ст.22 Закону України „Про питну воду та питне водопостачання" №2918-Ш від 10.01.2002 року, п.18 " Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення ", затверджених Постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630 (далі-правила) плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції, тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до п.2 ст.11 Закону України „Про метрологію та метрологічну діяльність" засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати лише при умові, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію.

Засіб обліку води в квартирі відповідача встановлений 21.12.2007 року і згідно актів від 09.10.2010 року, 13.04.2011 року підлягав періодичній повірці за строком експлуатації, в 4-му кварталі 2010 року (а.с.54, 60). Проте повірка водолічильника проводилась з порушенням строку - 20.05.2011 року(а.с.40,41).

Пункт 21 „Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" передбачає, що у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства;

У зв'язку з несвоєчасною повіркою лічильника, згідно д п.21 Правил відповідача, як абонента було переведено на норму споживання 8,7 м3 на одну особу, а тому у відповідача утворився борг за споживання води в сумі 856,59 грн.(а.с.54, 69-71).

Встановлено, що 25 травня 2011 року між підприємством та ОСОБА_2укладено договір про реструктуризацію заборгованості.

Згідно п.1.1 вказаного договору позивач надав споживачу розстрочку у погашенні заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, що утворилася станом на 01.06.2011 року на суму- 856 грн.59 коп. Громадянин сплачує заборгованість зазначену у п.1.1 даного договору, шляхом сплати першого внеску у розмірі 200,00 грн. та послідуючих платежів, згідно погодженого сторонами графіку. Залишок боргу- 656,59 грн. Відповідно до п.2.4 договору реструктуризації відповідач зобов"язався сплачувати заборгованість у встановленому розмірі та в строки, передбачені даним договором, сплачувати поточні нарахування по своєму абонентському рахунку.(а.с.66).

Однак, станом на 01.12.2014 року відповідач умови договору в повному об"ємі не виконує та не погашає заборгованість за вищевказаним договором.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що умови договору реструктуризації заборгованості відповідачу не відомі, так як пустий бланк договору був ним підписаний під тиском, примірник договору ним не отримувався нічим не підтверджено.

Згідно розрахунку борг відповідача перед позивачем станом на 01.12.2014 року, з врахуванням проплат, становить - 401,19 грн. (а.с. 69).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Підприємство в повному обсязі виконує свої зобов"язання по наданню послуг, однак, відповідач зобов"язання за договором щодо своєчасної оплати належним чином не виконує.

Таким чином, суд дійшов висновку, з чим погоджується і колегія суддів, що з відповідача підлягає стягненню борг за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, в сумі 401,19 грн. за період з 01.01.2011 року по 30.11.2014 року, включно.

Відповідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку і щодо стягнення з відповідача також індекс інфляції в розмірі 81,36 грн. та суму 3 % річних в розмірі 44,77 грн. нарахованих із суми простроченої заборгованості за весь період її виникнення, що підтверджено наданим розрахунком (а.с.70).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції повно та об'єктивно дослідив всі обставини справи і вірно застосував норми матеріального права, зокрема, що регулюють правовідносини сторін.

Судова колегія вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи, належним чином оціненим доказам, а також узгоджується з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку щодо незаконності чи неправильності оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин судова колегія вважає, що по справі постановлено законне і обгрунтоване рішення, тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.303,307, 308,313 - 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 січня 2015року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді