Справа № 346/522/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі:

головуючого-судді Васильковського В.В.

секретаря Корбут Н.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5

представника третьої особи Садівник Н.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки і піклування Коломийської районної державної адміністрації про відібрання та повернення малолітньої дитини та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа орган опіки і піклування Коломийської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, -

в с т а н о в и в :

30 січня 2015 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем. За час перебування в шлюбі в них народилося двоє дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. В березні 2014 року рішенням Коломийського міськрайонного суду шлюб між ними розірвано, дітей залишено проживати з нею. Однак 11 грудня 2014 року, їй подзвонила вчителька зі школи та сказала, що ОСОБА_7 з уроків забрав дідусь-батько відповідача. З того часу вона дочку не бачить, відповідач по телефону сказав їй, що вона її більше не побачить. Тому просить суд відібрати у ОСОБА_3 малолітню дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 та повернути малолітню дочку їй, ОСОБА_1 за місцем її проживання за адресою:АДРЕСА_1, Коломийського району Івано-Франківської області.

17 лютого 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом, посилаючись в ньому на те, що після розірвання шлюбу між ним та відповідачкою, діти залишились проживати з нею. Однак ОСОБА_1 перешкоджала йому у зустрічах з дітьми, а тому він змушений був звернутися до суду з позовом про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкування з дітьми. Внаслідок розгляду вищевказаного позову, між ними було укладено мирову угоду, згідно якої ОСОБА_1 зобов'язувалась не перешкоджати йому брати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми. Однак умови укладеної угоди позивакою не виконувалися.

Також зазначив, що дитина проживати з матірю не бажає, із зовнішнього вигляду дочки видно, що позивачка належним чином не здійснює за нею догляд. Повернення дочки до матері створить реальну небезпеку для здоровя дочки. Просить суд визначити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у нього, ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивач та її представник первісний позов підтримали з підстав, викладених в позовній заяві, зустрічний позов заперечили в повному обсязі, вказали, що підстави, які в ньому викладені не відповідають дійсності.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3, та його представники первісний позов заперечили, зустрічний позов підтримали в повному обсязі з підстав, викладених в зустрічній позовній заяві. Вказали, що мати належним чином не доглядає за дитиною, часто залишає її саму, а крім того, ніде не працює.

Представник третьої особи в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримала, надала Висновок комісії з питань захисту прав дитини від 19.02.2015 року про доцільність відібрання дитини та передачі її матері.

З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що первісний позов слід задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 31 березня 2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. Малолітніх дітей залишено проживати з матірю- ОСОБА_1. (а.с.8).

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ученицею Великоключівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, за місцем свого проживання та проживання матері, за адресою: АДРЕСА_1

11.12.2014 року дитину забрав зі школи батько та з того часу вона проживає з ним в АДРЕСА_2

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона є вчителем початкових класів в с. Великий Ключів. У вересні 2014 року ОСОБА_3 поступила до неї в перший клас. На святі 1 вересня дитина була святково одягнута, звонила у дзвоник. Пояснила, що дитина не відвідує школу з 12 грудня 2014 року після того, як її з уроків забрав тато. Також вказала, що дитина була не замкнута, спілкувалася з дітьми та була доглянута.

Свідок ОСОБА_10 суду повідомив, що він є директорм школи в с. В.Ключів. Коли в грудні 2014 року ОСОБА_3 перестала відвідувати школу, він звернувся за допомогою у відповідні соціальні служби, на що отримав відповідь, що дитина перебуває в батька, який ознайомлений про можливість притягнення його до відповідальності. Також вказав, що за той час, поки дитина відвідувала школу, скарг щодо неї ні від вчительки, ні від психолога не поступало.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що їй відомо, що ОСОБА_3, часто приїздив до ОСОБА_1 для побачення з дитиною ОСОБА_3 При цьому ОСОБА_1 не чинила йому перешкод, завжди давала дитину. Також повідомила, що меншу дитину, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 батько ніколи не брав.

Відповідно до ст. 162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам.

Відповідно до ст. 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними.

Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду.

Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам.

Позивачем за зустрічним позовом не доведено, що проживання малолітньої ОСОБА_3 з матір'ю створює реальну небезпеку для життя та здоров'я дитини.

Будь-яких поважних причин, що проживання з матір'ю суперечить інтересам дитини суду не вказано, а є тільки посилання відповідача за первісним позовом на те, що він створює більш кращі умови проживання дитини ніж мати, оскільки має кращій матеріальний статок, і що дитина не бажає жити з матірю.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вона працює психологом-волонтером. До неї звернувся за допомогою ОСОБА_3 про допомогу, оскільки дитина, ОСОБА_3, дуже стривожена. Після спілкування з дитиною і батьком вона відмітила, що дівчинка завжди тулиться до батька, казала, що боїться, що мама забере її від тата, а вона хоче бути з татом.

Суд критично оцінює пояснення даного свідка, оскільки психологічний стан дитини, її прихильність до кожного з батьків не впливає на вирішення спору по суті з огляду на вік дитини.

Згідно Висновку комісії з питань захисту прав дитини від 19.02.2015 року, комісія вирішила про доцільність відібрання дитини та передачі її матері- ОСОБА_1. (а.с.43).

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що при спілкуванні з ОСОБА_3 та його мамою, останні скаржились їй на те, що не можуть спілкуватися з дітьми, оскільки ОСОБА_1 чинить їм у цьому перешкоди. Сама була свідком, коли ОСОБА_3 приїхав до ОСОБА_1 для того, щоб побачитись з донькою, однак ОСОБА_1 в грубій формі йому відмовила, а дитина в цей час бачила конфлікт батьків через вікно і плакала.

Суд відхиляє покази даного свідка, оскільки вони не стосуються предмету первісного і зустрічного позовів.

З огляду на викладене суд вважає, що позовні вимоги про відібрання дитини від батька та передачі дитини матері підлягають задоволенню.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала.

Оскільки проживання дитини з батьком приводить до того, що дитина не відвідує школу, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду.

На підставі наведеного та ст. ст. 19, 162 СК України, керуючись ст.ст. 209, 212-215, 218, 367 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки і піклування Коломийської районної державної адміністрації про відібрання та повернення малолітньої дитини задовольнити.

Відібрати у ОСОБА_3 малолітню дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 та повернути малолітню дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 матері- ОСОБА_1 за місцем її проживання за адресою:АДРЕСА_1, Коломийського району Івано-Франківської області.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа орган опіки і піклування Коломийської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини- відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

У випадку не подання апеляційної скраги, рішення суду набирає чинності після закінчення встановлених строків апеляційного оскарження.

Суддя Васильковський В. В.