АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/5283/15 Головуючий 1-ї інст. Ніколаєнко І.В.
Спрва№ 60/1157//15ц Доповідач Гуцал Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Гуцал Л.В.,

суддів Трішкової І.Ю.., ОСОБА_1,

за участю секретаря Литвин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду міста Харкова від 04 червня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Національного юридичного університету імені ОСОБА_3 про визнання незаконною відмови щодо поновлення на навчанні студента та зобовязання поновлення на навчанні, -

встановила:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом. В уточнених позовних вимогах (а.с.198-200 т.1) просив:

-визнати незаконною та такою що порушує вимоги діючого законодавства, відмову в поновленні його на навчання до Інституту підготовки кадрів для органів прокуратури України Національного юридичного університету імені ОСОБА_3 на 2-й курс денного відділення, бюджетної форми навчання, освітньо-кваліфікаційний рівень бакалавр, напрям підготовки правознавство, яка була надана на його заяву від 03 червня 2014 року №С-342 Національним юридичним університетом імені ОСОБА_3 03 вересня 2014 року;

-визнати незаконною та такою що порушує вимоги діючою законодавства, відмову в поновленні його на навчання до Інституту підготовки кадрів для органів прокуратури України Національного юридичного університету імені ОСОБА_3 на 2-й курс денного відділення, бюджетної форми навчання, освітньо-кваліфікаційний рівень бакалавр, напрям підготовки правознавство, яка була надана на його заяву від 29 липня 2014 року №С-598, Національним юридичним університетом імені ОСОБА_3 11 серпня 2014 року №С-598;

-зобов'язати Національний юридичний університет імені ОСОБА_3 поновити його на навчання до Інституту підготовки кадрів для органів прокуратури України Національного юридичного університету імені ОСОБА_3 на 2-й курс бюджетної форми навчання, денне відділення, освітньо - кваліфікаційний рівень бакалавр, напрям підготовки правознавство.

Посилався на те, що 06 грудня 2013 року, навчаючись на 2-му курсі Інституту підготовки кадрів для органів прокуратури Національного юридичного університету імені ОСОБА_3 (далі відповідач), денне відділення, бюджетна форма навчання, освітньо - кваліфікаційний рівень бакалавр, напрям підготовки правознавство, вимушений був залишити навчання в зв'язку з тяжким майновим станом його сім'ї та з 06 грудня 2013 року заняття не відвідував, бо вимушений був працювати.

11 лютого 2014 року ним подано заяву про відрахування з числа студентів університету за власним бажанням у зв'язку з сімейними обставинами. 15 лютого 2014 року він отримав лист за підписом директора Інституту підготовки кадрів для органів прокуратури, в якому повідомлялось, що наказом ректора №60 - с від 11 лютого 2014 року він відрахований з числа студентів університету за невиконання навчального плану з 10 лютого 2014 року.

03 червня 2014 року він подав відповідачу заяву про поновлення на навчання на 2-й курс бюджетної форми навчання денного відділення, освітньо - кваліфікаційний рівень бакалавр напрям підготовки правознавство.

02 липня 2014 року йому було письмово повідомлено, що питання поновлення на навчання буде вирішуватися ректором університету в серпні, після отримання заяв від студентів, які бажають перевестися або поновитися на навчання.

29 липня 2014 року ним повторно була подана заява аналогічного змісту, на яку 11 серпня 2014 року отримано відповідь, що його поновлення на 2-й курс до Інституту підготовки кадрів для органів прокуратури України на місце державного замовлення є неможливим, оскільки всі вакантні місця заповнені в порядку переведення та поновлення особами, які раніше навчалися на заочній та вечірніх формах навчання, академічна успішність яких становить від «4,6» до «5» балів, тоді як його академічна успішність є значно нижчою.

Позивач вважав, що відповідачем були допущені порушення ч.6 ст.92 Конституції України, ст.15 Закону України «Про звернення громадян», ч.2 ст.32 Закону України «Про вищу освіту», Положення про порядок переведення, відрахування та поновлення студентів вищих навчальних закладів освіти, затверджене наказом МОіНУ від 15 липня 1996 року №245, та порушено принцип доступності отримання освітніх послуг, передбачаний ст.6 Закону України «Про освіту».

Відповідач в особі свого представника позов не визнав.

РішеннямКиївського районного суду міста Харкова від 04 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального і процесуального права.

У суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, представник відповідача проти задоволення скарги заперечував.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України - у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія не знаходить підстав для її задоволення.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що правові підстави для визнання незаконною та такою що порушує вимоги діючого законодавства, відмови в поновленні позивача на навчання відсутні, як і підстави для зобовязання відповідача поновити ОСОБА_2 на навчання.

Судова колегія з таким висновком погоджується, при цьому виходить з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі наказу №417 від 11 серпня 2012 року ОСОБА_2 був зарахований до Інституту підготовки кадрів для органів прокуратури України Національного юридичного університету імені ОСОБА_3.

Наказом ректора № 60-с від 11 лютого 2014 року, на підставі подання директора Інституту підготовки кадрів для органів прокуратури ОСОБА_2, за згодою студентського самоврядування (протокол № 1 від 03 лютого 2014 року), був відрахований з числа студентів за невиконання навчального плану, оскільки не склав в зимову сесію 2013-2014 навчального року 10 навчальних дисциплін.

03 червня 2014 pоку ОСОБА_2 звернувся до відповідача з заявою про поновлення його на навчання на 2-й курс Інституту підготовки кадрів для органів прокуратури України, за кошти державного бюджету.

02 липня 2014 року позивачу надано відповідь, що питання поновлення позивача буде вирішуватися ректором університету після отримання заяв від студентів, які бажають перевестися або поновитися на навчання.

Станом на 01 липня 2014 року на 2-му курсі Інституту підготовки кадрів для органів прокуратури України, денне відділення, кошти держбюджету, освітньо-кваліфікаційний рівень «Бакалавр» були вільні одинадцять бюджетних місць.

Розпорядженням ректора університету №21 від 14 лютого 2014 року була створена Комісії з підготовки матеріалів з питань переведення та поновлення студентів для подальшого направлення висновків ректору університету. 21 липня 2014 року на засіданні цієї Комісії було розглянуто всі подані заяви студентів, які бажали перевестися з заочного та вечірнього факультету на 2-й курс Інституту підготовки кадрів для органів прокуратури України та заява ОСОБА_2 про поновлення на навчання.

Комісією були надані ректору пропозиції щодо переведення 11 студентів з урахуванням академічної успішності останніх - від «4,6» до «5.0» балів, та запропоновано відмовити іншим студентам у зв'язку з низьким рейтингом успішності за час навчання та відсутністю вакантних бюджетних місць. З цих же мотивів запропоновано ректору університету відмовити у поновленні на навчання ОСОБА_2, середній бал якого за час навчання складав «3.0».

29 липня 2014 року ОСОБА_2 повторно звернувся до відповідача з заявою про поновлення на навчання за кошти державного бюджету на 2-й курс Інституту підготовки кадрів для органів прокуратури України.

11 серпня 2014 року відповідач письмово повідомив позивача про неможливість поновлення на навчання, оскільки всі вакантні місця заповнені в порядку переведення особами, які раніше навчалися на заочній та вечірній формах навчання, а їхня академічна успішність становить від «4,6» до «5 балів», тоді як академічна успішність позивача є значно нижчою.

Правових підстав для визнання незаконною та такою що порушує вимоги діючого законодавства, відмову в поновленні позивача на навчання та для зобовязання відповідача поновити позивача на навчання, судова колегія не вбачає.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що Закон України «Про вищу освіту», Положення №245 та Статут відповідача не передбачають поновлення студентів на навчання шляхом проведення бального конкурсу, рейтингу успішності навчання та не передбачають способу проведення такого рейтингу, висновків суду не спростовує.

Позивач вважає, що ректор був зобовязаний поновити його на навчання, оскільки ОСОБА_2 виявив бажання поновитися про що подав відповідні заяви. При цьому, на переконання позивача, за наявності вільних бюджетних місць, право на поновлення фактично є беззаперечним та гарантується Законом України «Про вищу освіту».

Така позиція позивача є помилковою.

Відповідно до п.16 Положення, на яке посилається позивач, поновлення до складу студентів здійснюється ректором (директором) вищого закладу освіти незалежно від тривалості перерви в навчанні, причини виключення, трудового стажу, форми навчання і з врахуванням здатності претендента успішно виконувати графік навчального процесу.

Отже, при вирішенні питання поновлення до складу студентів ректор повинен переконатися у здатності претендента успішно виконувати графік навчального процесу.

Оскільки законодавчо не встановлено яким чином повинна визначатися така здатність претендента навчальний заклад самостійно визначає критерії щодо поновлення на навчання.

Відповідач зазначає, що за практикою, яка склалася в НЮУ імені ОСОБА_3 основним критерієм при поновленні чи переведенні є попередня академічна успішність студентів. Така практика не суперечить нормативно-правовим актам, якими регулюються спірні правовідносини.

Слід зазначити, що наказом ректора від 20 лютого 2015 року №36 затверджено Положення про порядок переведення студентів та поновлення відрахованих осіб до НЮУ імені ОСОБА_3, яке розглянуто та схвалено Вченою радою Університета. Це положення встановлює процедуру переведення студентів та поновлення відрахованих осіб, яка відповідає практиці відповідача що застосовувалась до затвердження цього Положення, зокрема при вирішенні заяви позивача про поновлення на навчання. А саме, Положенням передбачено що основним критерієм при ухваленні рішення про переведення (поновлення) студентів на навчання на вакантні місця державного замовлення враховується рейтінг їх успішності і переважним правом на заповнення вакантних місць користуються студенти, які мають вищій за інших середній бал успішності; при цьому застосовується така послідовність спочатку розглядаються заяви студентів університету, що виявили бажання перевестись з однієї форми навчання на іншу, а потім заяви на поновлення осіб, які раніше навчались в університеті і були відраховані.

Отже відповідач, скориставшись своїм правом, при вирішенні питання поновлення ОСОБА_2 на навчання взяв до уваги висновки Комісії та надані пропозиції щодо переведення на вільні бюджетні місця 11 студентів з урахуванням їх академічної успішності, та відмовив у поновленні на навчання позивачу, середній бал якого за час навчання складав «3.0»

Та обставина, що позивач був єдиним хто виявив бажання поновитися на навчання, а решта осіб виявили бажання перевестись з інших форм навчання, ніяким чином не може вплинути на правильність ухваленого судом рішення, оскільки законодавчо не встановлено пріоритету осіб, які бажають поновитися на навчання перед тими, хто виявив бажання перевестись.

Безпідставним є і твердження позивача щодо порушення відповідачем його права на освіту за рахунок державного бюджету та принципу отримання освітніх послуг.

Так, ст.55 Закону України «Про вищу освіту» встановлені обов'язки осіб, які навчаються у вищих навчальних закладах, серед яких, обовязок виконувати графік навчального процесу та вимоги навчального плану.

Обгрунтовуючи свою позицію щодо здатності успішно виконувати графік навчального процесу ОСОБА_2 послався на те, що він довів таку здатність, закінчивши 1-й курс університету, та просив його поновити на навчання під час літніх канікул з 3-го семестру.

Разом з тим, судом встановлено, що середній бал ОСОБА_2 за час навчання складав «3.0». Ця обставина позивачем не спростовується. Інших доказів на підтвердження своєї здатності успішно виконувати графік навчального процесу позивач суду не надав. Не зазначає позивач і яким же чином, на його думку, повинна визначитись ректором здатність претендента успішно виконувати графік навчального процесу.

Крім того, позивачу вже була надана можливість навчатися у 3-му семестрі за кошти державного бюджету, але цю гарантовану державою можливість він не використав, у порушення вимог зазначеного Закону допускав пропуски занять без поважних причин та не склав в зимову сесію 10 навчальних дисциплін. Фактично позивач просить надати йому можливість удруге навчатися у третьому семестрі знову ж за кошти державного бюджету.

Безпідставним є і посилання в апеляційній скарзі на те, що відмовляючи у задоволенні позову, в порушення п.16 Положення №245, суд взяв до уваги причину виключення позивача з числа студентів. За змістом оскаржуваного рішення, суд константував той факт, що позивача було виключено з числа студентів та зазначив що визначальним крітерієм для поновлення є здатність претенда успішно навчатися.

Враховуючи те, що за приписами ст.32 Закону України «Про вищу освіту» погодження з органами студентського самоврядування вимагається у разі поновлення на навчання, а позивачу було відмовлено у цьому, доводи останнього щодо порушення відповідачем вимог зазначеної статті є помилковими.

Не впливають на правильність висновків суду про відмову у задоволенні позову і посилання позивача на порушення відповідачем положень Закону України «Про звернення громадян» щодо змісту, форми та строку надання відповідей від 11 серпня 2014 року та від 03 вересня 2014 року на звернення ОСОБА_2.

Статтею 2 зазначеного Закону передбачено, що законодавство України про звернення громадян включає цей Закон та інші акти законодавства, що видаються відповідно до Конституції України та цього Закону.

Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовано спеціальним Законом України «Про вищу освіту» та підзаконними нормативними актами прийнятими на реалізацію цього Закону.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 у своїй заяві про поновлення на навчання від 03 червня 2014 року (прийнятої того ж дня на особистому прийомі у ректора) послався саме на Закон України «Про вищу освіту» та на Положення №245.

Статтею 45 Закону України «Про вищу освіту» встановлено, що поновлення на навчання осіб, які відраховані з вищих навчальних закладів, здійснюється під час канікул. Ця обставина була доведена до відома позивача ректором університету на особистому прийомі 03 червня 2014 року.

Крім того, 02 липня 2014 року позивачу надано письмову відповідь, що питання поновлення позивача буде вирішуватися ректором університету після отримання заяв від студентів, які бажають перевестися або поновитися на навчання.

Отже заява ОСОБА_2 від 03 червня 2014 року про поновляння на навчання могла бути розглянута по суті лише після 01 липня поточного року.

29 липня 2014 року ОСОБА_2 був на особистому прийомі у ректора та відповідно до положень ст.22 Закону України «Про звернення громадян» отримав усну відповідь ректора по суті заяви. Даних про те, що позивач висловив бажання отримати письмову відповідь матеріали справи не містять.

Того ж дня, ОСОБА_2 подав повторну заяву про поновлення на навчання (за своїм змістом аналогічну заяві від 03 червня 2014 року) на яку відповідачем, в особі проректора ОСОБА_4, була надана письмова відповідь 11 серпня 2014 року.

Не можна погодитися і з доводами позивача стосовно того, що відповідь по суті його заяви від 03 червня 2014 року була надана 03 вересня 2014 року. Незважаючи на некоректне посилання в тексті відповіді на те, що така дана, зокрема, і на лист від 03 червня 2014 року, вбачається що відповідь надавалась на заяви за №С-751, С-743,С-742 та С-728, які були подані ОСОБА_2 у серпні 2014 року.

Отже підстав вважати, що дії відповідача щодо порядку вирішення заяв ОСОБА_2 про поновлення на навчання порушили права останнього немає, оскільки такі дії не вплинули на правильність вирішення питання про поновлення ОСОБА_2 на навчання по суті.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, досліджених і оцінених судом першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ч. 1 ст. 303, ст. 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315,317,319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ріщення Київського районного суду міста Харкова від 04 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді