ухвала

Іменем україни

23 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Леванчука А.О.,

Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до державного підприємства «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», треті особи: керівник державного підприємства «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» генеральний директор ВеличкоВолодимир Анатолійович, заступник генерального директора державного підприємства «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» Зеленцов Михайло Васильович, про скасування наказу, поновлення на роботі, та стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою державного підприємства «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 19 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до державного підприємства «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» (далі - ДП «Харківстандартметрологія»), обґрунтовуючи вимоги тим, що 11 серпня 1997 року шляхом переведення його прийнято на роботу до відповідача. З 10 лютого 2000 року він працює начальником відділу сектору випробувань. У зв'язку з неприязним ставленням до нього з боку керівництва відповідача, у лютому 2014 року було проведено внутрішній аудит, яким виявлено ряд порушень з його боку, проте з результатами аудиту він ознайомлений не був. Наказом в.о. генерального директора від 28 травня 2014 № 373 йому оголошено догану за погіршення морально-психологічного клімату в колективі, при цьому конкретного порушення не зазначено. З даним наказом він також не був ознайомлений. У період з 15 червня 2014 року по 04 липня 2014 року, з 07 липня 2014 року по 11 липня 2014 року він перебував на стаціонарному лікуванні, а також знаходився на амбулаторному лікуванні загалом у період з 18 серпня 2014 року по 19 вересня 2014 року. Наказом генерального директора Величка В.А. від 02 вересня 2014 року № 572 було створено комісію для проведення комплексної перевірки очолюваного ним відділу. В акті комісії від 04 вересня 2014 року зафіксовано результати огляду його робочого місця, сейфу, документів та особистих речей. Крім того, актом від 08 вересня 2014 року про проведення комплексної перевірки, затвердженим в.о. генерального директора Зеленцовим М.В., зафіксовано безліч порушень, які до його компетенції не належать. Із зазначеними актами він ознайомлений не був. Наказом в.о. генерального директора від 02 жовтня 2014 року № 651 йому було запропоновано надати пояснення з приводу виявлених порушень. У відповідь на пропозицію надати пояснення того ж дня він подав службову записку про вжиття заходів збереження майна та надання відомостей про зміну штатного розкладу. 06 жовтня 2014 року його з робочого місця забрала швидка допомога у зв'язку з різким погіршенням стану здоров'я та 06 жовтня 2014 року відкрито листок непрацездатності, який був закритий 16 жовтня 2014 року. Наступного дня йому відкрито новий листок непрацездатності. Наказом від 06 жовтня 2014 року № 149-К його звільнено на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України. У грудні 2014 року позивач дізнався, що наказ від 06 жовтня 2014 року № 149-К було скасовано та звільнено його з тих самих підстав новим наказом від 10 листопада 2014 року № 169-К. Посилаючись на те, що його незаконно притягнуто до дисциплінарної відповідальності та звільнено, у зв'язку з чим порушенні його права та гарантії працівника, що призвело до моральних страждань, позивач з урахуванням уточнень просив визнати незаконними зазначені вище дії відповідача; визнати незаконними та скасувати накази від 28 травня 2014 року № 373, від 06 жовтня 2014 року № 149-К, від 10 листопада 2014 року № 169-К; зобов'язати відповідача поновити його на роботі на посаді начальника відділу сектору державних випробувань ДП «Харківстандартметрологія», а також стягнути на його користь з відповідача моральну шкоду в розмірі 3 000 грн.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 19 серпня 2015 року, позов задоволено. Визнано незаконними дії ДП «Харківстандартметрологія» щодо оголошення догани та звільнення ОСОБА_3 Визнано незаконними та скасовано накази ДП «Харківстандартметрологія» від 28 травня 2014 року № 373 про оголошення догани ОСОБА_3, від 06 жовтня 2014 року № 149-К про звільнення ОСОБА_3 та від 10 листопада 2014 року № 169-К про звільнення ОСОБА_3 Поновлено ОСОБА_3 на роботі на посаді начальника відділу сектору державних випробувань ДП «Харківстандартметрологія». Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі. Стягнуто з ДП «Харківстандартметрологія» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 3 000 грн.

У касаційній скарзі ДП «Харківстандартметрологія» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду й ухвалити нове рішення про відмову в позові, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону рішення судів попередніх інстанцій у повній мірі не відповідають.

Судами встановлено, що наказом від 11 серпня 1997 року № 45-к ОСОБА_3 прийнято на роботу за переводом на посаду інженера до ДП «Харківстандартметрологія», з 10 лютого 2000 року переведений на посаду начальника відділу державної повірки фізико-механічних засобів вимірювання ДП «Харківстандартметрологія», що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 10-13, т. 1).

Наказом в.о. генерального директора ДП «Харківстандартметрологія» Зеленцова М.В. від 28 травня 2014 року № 373 ОСОБА_3 було оголошено догану у зв'язку з порушенням правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, п. 7.2 розділу 7 положення про відділ та погіршення морально-психологічного клімату у відділі, що заважає виконанню планових та виробничих завдань (а. с. 14, т. 1).

У період з 15 червня 2014 року по 04 липня 2014 року, з 07 липня 2014 року по 11 липня 2014 року ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні; а також знаходився на амбулаторному лікуванні загалом у період з 18 серпня 2014 року по 19 вересня 2014 року, що підтверджується копіями листків непрацездатності (а. с. 23, т. 1).

Актом в.о. генерального директора ЗеленцовимМ.В. від 08 вересня 2014 року зафіксовано результати проведення комплексної перевірки відділу повірки, калібрування фізики-механічних засобів вимірювальної техніки та випробувань продукції, очолюваного ОСОБА_3, з яким останнього ознайомлено не було. (а. с. 193-196, т. 1).

Наказом в.о. генерального директора ДП «Харківстандартметрологія» Зеленцова М.В. від 06 жовтня 2014 року № 149-К ОСОБА_3 звільнено з займаної посади начальника відділу на підставі ч. 3 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором, правилами внутрішнього розпорядку та посадовою інструкцією (а. с. 55, т. 2).

Наказом в.о. генерального директора ДП «Харківстандартметрологія» Зеленцова М.В. від 06 листопада 2014 року № 168-К скасовано наказ від 06 жовтня 2014 року № 149-К про розірвання трудового договору з ОСОБА_3; поновлено його на посаді з 07 жовтня 2014 року; визнано чинним наказ по особовому складу ДП «Харківстандартметрологія» від 23 вересня 2014 року № 137-К про попередження ОСОБА_3 про його наступне вивільнення у зв'язку зі скороченням посади 15 грудня 2014 року (а. с. 56, т. 2).

Наказом генерального директора ДП «Харківстандартметрологія» Величко В.А. від 10 листопада 2014 року № 169-К ОСОБА_3 звільнено з посади начальника відділу сектору державних випробувань ДП «Харківстандартметрологія» в перший день виходу його з лікарняного на роботу у зв'язку з систематичним невиконанням ним без поважних причин обов'язків, покладених правилами внутрішнього розпорядку (а. с. 57, т. 2).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що звільнення позивача на підставі ч. 3 ст. 40 КЗпП України відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, оскільки у наказі про притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності не зазначено конкретних фактів допущених працівником порушень; зазначені в акті перевірки порушення не належать до посадових обов'язків, вказаних у посадовій інструкції начальника відділу. А крім того, позивача не було ознайомлено із наказами про накладення дисциплінарного стягнення у вигляд догани та про звільнення.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції та залишив ухвалене ним рішення без змін.

Проте повністю погодитися із такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій не можна з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП Українитрудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Систематичним порушенням трудової дисципліни вважаються порушення, вчинені працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягався до дисциплінарної та громадської відповідальності, і порушив її знову.

Згідно зі ст. 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. До таких видів стягнень згідно з ч. 1 ст. 147 КЗпП України належать: догана та звільнення. Звільнення працівника за п. 3 ст. 40 КЗпП України є видом дисциплінарного стягнення. У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Таким чином працівник може бути звільнений з роботи на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, якщо після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення, яке не втратило юридичної сили за давністю і не зняте достроково (ст. 151 КЗпП України), він знову вчинив проступок на роботі.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на порушення ст. ст. 10, 60, 212-214 ЦПК України не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, зокрема, дійшовши висновку про те, що відповідачем не підтверджено належними доказами систематичність невиконання ОСОБА_3 без поважним причин покладених на нього обов'язків, суд послався лише на те, що наказ про накладення дисциплінарної відповідальності не містить вказівки у чому саме полягало порушення позивачем трудової дисципліни, при цьому судом належним чином не досліджено посадові обов'язки позивача, передбачені посадовою інструкцією начальника відділу державної повірки фізико-механічних засобів вимірювання ДП «Харківстандартметрологія» й, відповідно, належним чином не перевірено вчинення позивачем проступків, що стали підставою для накладення дисциплінарного стягнення.

Також судом не перевірено та не спростовано доводи відповідача про те, що порушення ОСОБА_3 покладених на нього трудових обов'язків підтверджується також неодноразовими усними та письмовими зверненнями співробітників відділу, який він очолював.

Крім того, зазначивши, що ОСОБА_3 не було ознайомлено із наказом про оголошення догани та не надано йому можливості надати пояснення з приводу виявленого порушення, суд не звернув уваги на те, що ОСОБА_3 було ознайомлено із вказаним наказом у присутності чотирьох співробітників ДП «Харківстандартметрологія», проте позивач від підпису відмовився, що підтверджується актом від 28 травня 2014 року.

Поза увагою суду залишилися вимоги ст. 235 КЗпП України, згідно з якими поновленню на роботі піддягає працівник, який був звільнений без законної підстави або незаконно переведений на іншу роботу.

Поновлення на роботі полягає в тому, що працівнику надається та ж робота, яку він виконував до звільнення його з роботи. Незаконно звільнений працівник не поновлюється на попередній роботі лише тоді, коли повністю ліквідоване підприємство.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у штатному розписі відповідача відсутня посада начальника відділу сектору державних випробувань ДП «Харківстандартметрологія», яка зазначена в позовній заяві ОСОБА_3 і на якій він поновлений.

За змістом ст. ст. 303, 316 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд зобов'язаний надати відповіді на всі доводи апеляційної скарги.

Недотримання вказаних вимог є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в частині мотивування судового рішення судом, який має право на дослідження нових доказів і переоцінку доказів.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на вищевказані вимоги законодавства уваги не звернув, вказані порушення не усунув, доводи апеляційної скарги та докази, надані на її обґрунтування, належним чином не перевірив і не спростував, зокрема, посилання на те, що державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції 18 серпня 2015 року винесено постанову про повернення виконавчого документа (виконавчий лист від 10 червня 2015 року № 643/17100/14-ц) на підставі ч. 1 ст. 48, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку із тим, що в організаційній структурі та штатному розписі підприємства такої посади, як зазначено в заочному рішенні суду «начальник відділу сектору державних випробувань» не було, тому виконати рішення суду ДП «Харківстандартметрологія» не має можливості.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами повністю не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ч. 3 ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу державного підприємства «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» задовольнити частково.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 червня 2015 рокута ухвалу апеляційного суду Харківської області від 19 серпня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

А.О.Леванчук

І.К. Парінова

О.В.Ступак