УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року Жовтневий районний суд міста Харкова

в складі: головуючого судді Труханович В.В.

за участю секретаря Антохіної О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 про розяснення рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.03.2014 року у цивільній справі №639/67/14-ц за позовом Приватного акціонерного товариства «Харківський коксовий завод» до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю,

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з заявою про розяснення рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.03.2014 року у цивільній справі №639/67/14-ц за позовом Приватного акціонерного товариства «Харківський коксовий завод» до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю.

Просив суд розяснити резолютивну частину рішення в частині зобов'язання відповідача ОСОБА_2 не чинити перешкоди Приватному акціонерному товариству «Харківський коксовий завод» у користування власністю, а саме 1/4 частиною житлового будинку, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Блакитного, буд. 38.

В обґрунтування заявлених вимог вказав, що на виконанні Жовтневого ВДВС ХМУЮ знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа виданого Жовтневим районним судом м. Харкова 09.10.2014 року по справі № 639/67/14-ц за позовом ПАТ «Харківський коксовий завод» до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю.

Як вбачається із виконавчого документа, ПАТ «Харківський коксовий завод» належить1/4 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул.. Блакитного, буд. 38, однак, у виконавчому документі не вказано, чи виділена1/4 частина в натурі.

Заявнику не зрозумілі положення рішення щодо зобов'язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди ПАТ «Харківський коксовий завод» у користуванні власністю, а саме 1/4 частиною житлового будинку, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Блакитного, буд. 38, у звязку з чим він і звернувся до суду із заявою про розяснення рішення суду.

Старший державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся, просив провести судове засідання у його відсутність.

Представник позивача ПАТ «Харківський коксовий завод, відповідач ОСОБА_2 та її представник в судове засідання не зявилися, про день та час слухання справи повідомлялися, про причину неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.3 ст. 221 ЦПК України, неявка осіб, які брали участь у справі, і (або) державного виконавця не перешкоджає розгляду питання про роз'яснення рішення суду.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з наступного.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.03.2014 року позов Приватного акціонерного товариства «Харківський коксовий завод» до ОСОБА_2 було задоволено.

Даним рішенням ОСОБА_2 було зобовязано не чинити Приватному акціонерному товариству «Харківський коксовий завод» перешкод у користування власністю, а саме 1/4 частиною житлового будинку, розташованого за адресою м. Харків, вул.. Блакитного, буд. 38.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 18.09.2014 року рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.03.2014 року було залишено без змін.

Рішення набрало законної сили.

В заяві про розяснення рішення суду державний виконавець вказував, що йому незрозуміла резолютивна частина рішення щодо способуйого виконання в частині зобов'язання ОСОБА_2 не чинити Приватному акціонерному товариству «Харківський коксовий завод» перешкод у користування власністю, а саме 1/4 частиною житлового будинку, розташованого за адресою м. Харків, вул. Блакитного, буд. 38.

Згідно ч. 1 ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Роз'яснення рішення - це більш повний і ясний виклад тих частин рішення, розуміння яких викликає труднощі, але не внесення змін у сутність рішення і не вирішення тих питань, що не були предметом судового розгляду.

У заяві про роз'яснення рішення повинно бути зазначено, що саме у резолютивній частині рішення є незрозумілим, які припускаються тлумачення рішення, як це впливає на його виконання.

Згідно п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року відповідно до статті 221 ЦПК України роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Отже, необхідність роз'яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, які будуть здійснювати його виконання.

Рішення суду від 26.03.2014 року є чітким та не містить в собі кілька можливих варіантів його тлумачення і є повністю зрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, які будуть здійснювати його виконання.

Разом з тим, державний виконавець у заяві про розяснення судового рішення фактично ставить питання про виділ частки стягувача в натуріта зміну резолютивної частини рішення суду від 26.03.2014 року.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За таких обставини суд вважає, що заява про розяснення рішення задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 221 ЦПК України, п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 про розяснення рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.03.2014 року у цивільній справі №639/67/14-ц за позовом Приватного акціонерного товариства «Харківський коксовий завод» до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення, а особам, які не були присутні в судовому засіданні, в той же строк з дня отримання її копії.

Суддя В.В. Труханович