Справа № 530/455/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

26.03.2015 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Водолаги А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Зіньків справу за позовом ОСОБА_1 до Човно-Федоровської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, третя особа ОСОБА_2, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

В судове засідання сторони не з»явились, від позивача ОСОБА_1 надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги вона підтримала в повному обсязі, від відповідача Човно-Федорівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області надійшло письмове клопотання в якому заявлені позовні вимоги відповідач визнав повністю, просив суд розглянути справу за відсутності його представника. Третя особа у справі ОСОБА_2 надала суду письмову заяву в якій повідомляє, що не заперечує позовні вимоги позивача, просить суд розглянути справу у її відсутність.

Справа розглядалась в порядку ст. 197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи суд встановив.

Позивач просить суд винести рішення, яким визнати за нею право власності в порядку спадкування на нерухоме майно, яке знаходиться в домоволодінні за АДРЕСА_1 і земельну ділянку загальною площею 0,22 гектара, в тому числі: земельну ділянку площею 0,12 гектара для ведення особистого селянського господарства, земельну ділянку площею 0,10 гектара для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані на території АДРЕСА_1.

Суд, прийнявши до уваги заяви сторін, вивчивши та проаналізувавши матеріали цивільної справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що заявлені позивачем ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Човно-Федорівка Зіньківського району Полтавської області померла ОСОБА_4, яка є матір»ю ОСОБА_5, чоловіка позивача ОСОБА_1. На день смерті ОСОБА_4 залишилося її спадкове майно, що складалося із: її права на земельну частку (пай) розміром 6,50 в умовних кадастрових гектарах, у землях, що перебувають у колективній власності КСП «Маяк» с. Човно-Федорівка Зіньківського району Полтавської області, посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0288637, виданого Зіньківською райдержадміністрацією 20 травня 1997 року, майнового паю члена КСП «Маяк» с. Човно-Федорівка Зіньківського району Полтавської області, котрий належав померлій ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії ПО № 084619, виданого ОСОБА_3 сільською радою 19 грудня 2006 року за № 418, земельної ділянки площею 0,22 гектара, розташованої на території с. Човно-Федорівка сільської ради Зіньківського району Полтавської області, переданої для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, та ведення особистого підсобного господарства, якою ОСОБА_4 володіла на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 029527, виданого їй ОСОБА_3 сільською Радою народних депутатів 18 листопада 1997 року, на підставі рішення 12-ї сесії 22 скликання Човно-Федорівської сільської Ради народних депутатів від 30 травня 1997 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 32, садибного житлового будинку за АДРЕСА_1.

На час відкриття спадщини спадкодавця ОСОБА_4 разом з нею постійно проживав її син і чоловік позивача ОСОБА_5, який фактично прийняв спадщину спадкодавця ОСОБА_4, вступив у володіння даним спадковим майном на підставі ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР і вважається таким, що прийняв її спадщину. Але спадщину спадкодавця ОСОБА_4 спадкоємець ОСОБА_5 нотаріально оформив тільки частково, 5 грудня 2007 року в Опішнянській державній нотаріальній конторі Полтавської області він отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) і майновий пай спадкодавця ОСОБА_4, а своє право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,22 гектара, розташовану на території с. Човно-Федорівка сільської ради Зіньківського району Полтавської області, передану для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, та ведення особистого підсобного господарства та садибний житловий будинок за АДРЕСА_1 він нотаріально не оформив і свідоцтв про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно не отримав.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер в місті Зіньків Зіньківського району Полтавської області.

З дня смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на його спадкове майно, яким є: земельна ділянка площею 6,7246 гектарів, яка розташована на території Човно-Федорівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, якою спадкодавець ОСОБА_5 володів на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 184721, виданого йому Зіньківською райдержадміністрацією Полтавської області 26 лютого 2009 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 07, а також садибний житловий будинок за АДРЕСА_1 і земельна ділянка, площею 0,22 гектара, розташована на території с. Човно-Федорівка сільської ради Зіньківського району Полтавської області, передана для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, та ведення особистого підсобного господарства, якою його мати ОСОБА_4 володіла на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 029527, виданого їй ОСОБА_3 сільською Радою народних депутатів 18 листопада 1997 року, на підставі рішення 12-ї сесії 22 скликання Човно-Федорівської сільської Ради народних депутатів від 30 травня 1997 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 32, якими він володів на підставі фактичного прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4.

На час відкриття спадщини спадкодавця ОСОБА_5 позивач ОСОБА_1 постійно проживала разом з ним і вважається такою, що прийняла його спадщину.

14 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Зіньківського районного нотаріального округу Піскун А.Ю. і отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 6,7246 гектарів, яка розташована на території Човно-Федорівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, якою спадкодавець ОСОБА_5 володів на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 184721, виданого йому Зіньківською райдержадміністрацією Полтавської області 26 лютого 2009 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 07, а на інше вище перелічене спадкове майно спадкодавця ОСОБА_5 їй у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом нотаріусом було з слідуючих підстав.

У державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 029527 кадастровий номер земельної ділянки не зазначений.

Правовстановлюючий документ, на підставі якого ОСОБА_4 за життя володіли садибним житловим будинком за АДРЕСА_1, відсутній, мається тільки запис в погосподарській книзі № 2, особовий рахунок НОМЕР_1 Човно-Федорівської сільської ради Зіньківського району про те, що господарство в АДРЕСА_1 станом на 01.07.1990 року відносилось до колгоспного двору, членами колгоспного двору на 01.07.1990 року були: голова двору - ОСОБА_4, син - ОСОБА_5, помер ІНФОРМАЦІЯ_3, невістка - ОСОБА_1, онука - ОСОБА_2, мати - ОСОБА_7, померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

За приписами ст. 120, ст. 121, ст. 123 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. При цьому рівність часток учасників у праві спільної сумісної власності не є безумовною.

13 лютого 2015 року представник ОСОБА_1 за довіреністю повторно звернувся до приватного нотаріуса Зіньківського районного нотаріального округу Піскун А.Ю. із заявою про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований на АДРЕСА_1 і земельну ділянку площею 0,22 гектара, розташовану на території с. Човно-Федорівка сільської ради Зіньківського району Полтавської області, передану для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, та ведення особистого підсобного господарства, які є спадковим майном спадкодавця ОСОБА_5.

Розглянувши заяву, приватний нотаріус Піскун А.Ю. у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане нерухоме майно, яким за життя володіла спадкодавець ОСОБА_4 і яке фактично успадкував спадкодавець ОСОБА_5, яке є його спадковим майном, відмовила. В постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 16 лютого 2015 року зокрема зазначено:

Видати свідоцтво про право на спадщину на ім»я ОСОБА_1 на вищезазначений житловий будинок неможливо, у зв»язку з тим, що правовстановлюючий документ на ім»я ОСОБА_4 відсутній, а також, видати свідоцтво про право на спадщину на ім»я ОСОБА_1 на вищезазначену земельну ділянку неможливо, в зв»язку з тим, що у Державному земельному кадастрі відсутні відомості про земельну ділянку, яка належала ОСОБА_4.

Нотаріус постановила: у видачі свідоцтв про право на спадщину на ім»я ОСОБА_1, після смерті ОСОБА_4, на вищезазначене нерухоме майно, відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають держаній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно п. 4.18 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз»яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до пп.4.20. п.4 гл.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру.

Статтею 79-1 Земельного кодексу України встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об»єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Нормою ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. У разі якщо відомості про земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України у разі смерті власника право власності припиняється.

Таким чином, успадкувати в нотаріальному порядку садибний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований на АДРЕСА_1 ОСОБА_1 не має змоги, так як відсутній правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності спадкодавця ОСОБА_4 на дане нерухоме майно, успадкувати в нотаріальному порядку земельну ділянку, на якій розміщений даний садибний житловий будинок, якою спадкодавець ОСОБА_4 володіла на підставі державного акта на право приватної власності на землю вона також не має змоги, так як у Державному земельному кадастрі відсутні відомості на дану земельну ділянку.

На замовлення ОСОБА_1 14 лютого 2015 року в ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» виготовлено технічний паспорта на садибний житловий будинок за АДРЕСА_1. Згідно розділу «Характеристика будинків, господарських будівель» технічного паспорта на садибний житловий будинок АДРЕСА_1, там побудовано:А-1 житловий будинок в 1967 році,Б,б літня кухня в 1988 році, б 1 погріб вхідний в 1988 році, В сарай в 1988 році, в навіс в 2011 році, в 1 сарай в 1991 році, Г сарай в 1991 році, Д гараж в 1991 році, Ж сарай в 1990 році, З вбиральня в 1990 році, з погріб в 1988 році, № 1 хвіртка в 2000 році, № 2 огорожа в 2000 році, № 3 огорожа в 2000 році.

Відповідно до довідки ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 05.03.2015 року № 1646 перепланування та добудова підсобних приміщень у вищевказаному домоволодінні не являється самочинним, згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об»єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного Комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року.

Відповідно до пункту 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулює виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.

За змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 19 січня 1976 року №1/5, було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилося також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудови зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Як зазначено вище, відповідно до довідки виконкому Човно-Федорівської сільської ради Зіньківського району від 27 січня 2015 року № 42, домоволодіння в АДРЕСА_1, згідно погосподарської книги № 2, особовий рахунок НОМЕР_1 станом на 01.07.1990 року відносилось до колгоспного двору, головою колгоспного двору була ОСОБА_4.

Таким чином, право власності спадкодавця ОСОБА_4 на побудований нею житловий будинки і господарські будівлі та споруди, які розташовані в домоволодінні за АДРЕСА_1, виникло з моменту їх побудови.

В рішенні дванадцятої сесії двадцять другого скликання Човно-Федорівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області від 30 травня 1997 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» зазначено: передати безкоштовно у приватну власність гр. ОСОБА_4 земельну ділянку загальною площею 0,22 га, із них: для ведення особистого підсобного господарства 0,12 га, для обслуговування житлового будинку 0,10 га.

Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Крім ОСОБА_5, у спадкодавця ОСОБА_4 відсутні спадкоємці за заповітом і за законом, які подали нотаріусу заяву про прийняття її спадщини.

Факт родинних відносин ОСОБА_5 з ОСОБА_4 та факт перебування у шлюбі ОСОБА_5 з ОСОБА_1 повністю підтверджується документами, фотокопії яких маються у матеріалах справи .

Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 про визнання її права власності в порядку спадкування на нерухоме майно, яке знаходиться в домоволодінні за АДРЕСА_1 і земельну ділянку загальною площею 0,22 гектара, в тому числі: земельну ділянку площею 0,12 гектара для ведення особистого селянського господарства, земельну ділянку площею 0,10 гектара для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані на території АДРЕСА_1.

Судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 328, 346, 392, 1217, 1223, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 15, 60, 174, 197, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Визнати за позивачем ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування на нерухоме майно, яке знаходиться в домоволодінні за АДРЕСА_1 і позначене на плані земельної ділянки технічного паспорта на садибний житловий будинок відповідними літерами, цифрами і знаками, а саме:А-1 житловий будинок, Б,б літню кухню, б 1 погріб вхідний, В сарай, в навіс, в 1 сарай, Г сарай, Д гараж, Ж сарай, З вбиральню, з погріб, № 1 хвіртку, № 2 огорожу, № 3 огорожу.

Визнати за позивачем ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування на земельну ділянку загальною площею 0,22 гектара, в тому числі: земельну ділянку площею 0,12 гектара для ведення особистого селянського господарства, земельну ділянку площею 0,10 гектара для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані на території АДРЕСА_1.

На рішення може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення, апеляційна скарга апеляційному суду подається через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення

СуддяА. В. Водолага