АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 755/6211/15-ц Головуючий у суді першої інстанції: Савлук Т.В.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7866/15 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г.,Слюсар Т.А.

при секретарі Круглик В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_4, заінтересованої особи: ОСОБА_5, Публічне акціонерне товариство «Укргазпромбанк» про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 10 лютого 2015 року по справі № 01/15.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 10 лютого 2015 року по справі №01/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10 лютого 2015 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків ухвалено рішення, яким задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вона не погоджується з ухваленим рішенням та просить його скасувати з тих підстав, що спір не підвідомчий третейському суду, оскільки за умов, які викладено у п.14 ст.6 Закону України «Про третейські суди», третейські суди можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських відносин, за винятком справ у спорах про захист прав споживачів. Між ПАТ «Укргпазпромбанк» та нею в якості позичальника було укладено договір споживчого кредиту, а тому спір між цими сторонами не підвідомчий третейському суду, що є підставою для скасування рішення третейського суду. Крім того, зазначила, що під час розгляду справи третейським судом безпідставно відмовлено у клопотанні про залучення до участі у справі у якості третьої особи ОСОБА_6, який виступає майновим поручителем по іпотечному договору від 27 травня 2011 року, який укладено з Публічним акціонерним товариством «Укргазпромбанк» в забезпечення виконання зобов'язань за договором споживчого кредиту №7-Ф-К/11-Л від 27 травня 2011 року, що дає підстави вважати, що відбулося порушення прав і обов'язку особи, яка не брала участь у справі, що є підставою для скасування рішення третейського суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_4, заінтересованої особи: ОСОБА_5, Публічне акціонерне товариство «Укргазпромбанк» про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 10 лютого 2015 року по справі № 01/15 відмовлено.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою судом першої інстанції заявник подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі заявник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою її заяву задовольнити, мотивуючи тим, що ухвала суду постановлена без належного з′ясування обставин справи, з порушенням приписів ст. 389-4, 389-5 ЦПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції не враховано, що предметом розгляду справи № 01/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором був спір з приводу захисту прав споживачів. За таких обставин дана справа не могла бути підвідомча Постійно діючому третейському суду при Асоціації українських банків, а тому рішення суду по вказаній справі ухвалено некомпетентним судом та є таким, що порушує чинне законодавство та підлягає скасуванню. До того ж, рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків було вирішено питання про права і обов′язки особи, яка не брала участі у справі, а саме іпотекодавця ОСОБА_6.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 травня 2011 року між Публічним акціонерним товариством (Укргазпромбанк» та ОСОБА_4 укладено Договір споживчого кредиту №7-Ф-К/11-Л. Як передбачено у п.9.5 Договору споживчого кредиту №7-Ф-К/11-Л від 27 травня 2011 року, усі спори та вимоги, що виникають при виконанні цього Договору або у зв'язку з ним, або випливають з нього та становлять предмет спору, підлягають розгляду у Постійно діючому третейському суді при Асоціації українських банків, згідно з регламентом третейського суду. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, 27 травня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Укргазпромбанк» та ОСОБА_5 укладено Договір поруки №5-П/11-Л. Як передбачено у п.11 Договору поруки, всі спори та вимоги, що виникають при виконанні цього Договору або у зв'язку з ним, або випливають з нього та становлять предмет спору, підлягають розгляду у Постійно діючому третейському суді при Асоціації українських банків, згідно з регламентом третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди.

10 лютого 2015 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків третейський суддя Оберемко P.A.) ухвалено рішення, яким задоволено позов Публічного щіонерного товариства «Укргазпромбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Присуджено стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» 57471 доларів США 84 центів та 9463 грн.80 коп. - витрат, пов'язаних з вирішенням спору третейським судом.

Заявник просила скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 10 лютого 2015 року з тих підстав, що підвідомчість справи було порушено, оскільки вона належить до категорії справ, пов'язаних із захистом прав споживачів.

Відмовляючи в задоволення заяви ОСОБА_4, суд перщої інстанції виходив із того, що вимоги заявника є необґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідають вимогам закону.

Так, відповідно до ст. 17 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У ст. 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про третейській суди» рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав: справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано недійсною компетентним судом; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам ст. ст. 16-19 цього Закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Згідно з п. 14 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, в тому числі, справ у спорах щодо захисту прав споживачів (в тому числі споживачів послуг банку, кредитної спілки).

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує, або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язку найманого працівника.

Пленум Верховного Суду України у п. п. 1, 6 постанови від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз'яснив, що споживачем, права якого захищаються на підставі Закону, є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Заява про захист прав споживача має повністю відповідати вимогам ст. 137 ЦПК України щодо форми й змiсту позовної заяви, зокрема, мiстити вiдомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмiр сум, щодо яких заявлено вимоги, з вiдповiдними розрахунками і обгрунтуванням; про докази, що пiдтверджують позов.

Отже, Пленум Верховного Суду України звернув увагу на те, що позовна заява про захист прав споживача подається саме споживачем, у разі порушення його прав, передбачених ст. ст. 4-15 Закону України «Про захист прав споживачів».

Судом першої інстанції установлено, що 10 лютого 2015 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків (третейський суддя Оберемко P.A.) ухвалено рішення, яким задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Присуджено стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» 57471 доларів США 84 центів та 9463 грн.80 коп. - витрат, пов'язаних з вирішенням спору третейським судом.

Таким чином, підстав для застосування до спірних правовідносин п. 14 ст. 6 Закону України «Про третейській суди» не вбачається, оскільки відповідно до положень цього Закону, враховуючи п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року, банк не є споживачем.

Крім того, звернення банку з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до третейського суду не може вважатися спором щодо захисту прав споживачів, оскільки підставами позову є невиконання умов договору, а не порушення Закону України «Про захист прав споживачів».

З огляду на вищевикладене, правильним є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви у зв'язку з відсутністю передбачених Законом України «Про третейській суди» підстав для скасування рішення третейського суду.

Суд першої інстанції дослідив обставини справи у повному обсязі, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню, повно, всебічно та обґрунтовано встановив обставини справи, дав належну оцінку наявним у справі доказам, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги заявника про те, що рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків було вирішено питання про права і обов′язки особи, яка не брала участі у справі, а саме іпотекодавця ОСОБА_6 є безпідставними, оскільки у межах рішення третейського суду вирішено питання, що стосується виключно сторін третейського розгляду щодо неналежного виконання позичальником, а відтак і солідарним боржником умов кредитного договору, при цьому питання про права та обов'язки ОСОБА_6, як майнового поручителя за договорами іпотеки, даним рішенням не вирішувалось і суд не вийшов за межі позовних вимог про що наголошувала сторона ПАТ «Укргазпромбанк».

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: