Справа № 569/7547/15-ц
"06" липня 2015 р. м.Рівне
Рівненський міський суд
в особі головуючого судді Кучиної Н.Г.
при секретарі Соломон О.М.
розглянувши у судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на проживання в квартирі.
Позивачі звернулися в суд із позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на проживання в квартирі, в якому просять суд, визнати ОСОБА_3 таким що втратив право на проживання в квартирі за адресою АДРЕСА_1.
Представник позивача та позивачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили позов задоволити.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать наявні в справі судові повідомлення, причину неявки, суду не повідомив, крім того відповідач повідомлявся про час та дату судового розгляду в засобах масової інформації, газеті «Вісті Рівненщині» № 24 від 19.06.2015 та №25 від 26.06.2015р.. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224ЦПК України.
Розглянувши подані позивачами та їх представником документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Судом встановлено, що в 1981 році ОСОБА_4, згідно черги квартирного обліку працівників Рівненського заводу тракторних агрегатів, отримав на підставі ордеру Рівненського міськвиконкому у користування своєї сім'ї, квартиру за адресою : АДРЕСА_1
ОСОБА_4 являється чоловіком позивача ОСОБА_1, та батьком позивача ОСОБА_2, також батьком ОСОБА_5.
У квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 (а.с. 12).
06 грудня 2002 року ОСОБА_5 уклала шлюб з громадянином ОСОБА_3, після чого, останній був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с. 11).
23 грудня 2011 року рішенням Рівненського міського суду шлюб ОСОБА_5 з ОСОБА_3 був розірваний (а.с. 13).
З грудня 2011 року ОСОБА_3 за вище вказаною адресою не проживає, однак в добровільному порядку, шляхом подачі відповідної заяви до органів реєстрації, з реєстраційного обліку не знімається, у зв'язку з чим позивачі змушені звернутися до суду з позовом, оскільки така формальна реєстрація відповідача створює певні перешкоди та обмежує можливості позивачів у повноцінному користуванні зазначеним нерухомим майном.
Крім того, факт не проживання ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 підтверджується письмовими заявами свідками, a саме: заявою ОСОБА_6 та ОСОБА_5, які надали по справі обґрунтовані та належні пояснення, які не суперечать підставам зазначених в позовній заяві.
Жодних витрат по утриманню квартири відповідач не несе, не сплачує за комунальні послуги, хоча комунальні платежі нараховуються і на відповідача, не користується житлом, однак залишається в ньому прописаними (зареєстрованим), відповідно до ст.64 ЖК України пов'язані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг.
Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, або тимчасово.
Дослідивши надані позивачами докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, оскільки відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Таким чином, оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає на протязі тривалого часу, а саме з 2011 року, не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат, суд вважає, що він вважається таким, що втратив право користування нею.
На підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст.368, 370 ЦК України, керуючись ст.ст..10, 11, 60, 88, 212, 214, 215 ЦПК України,-
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на проживання в квартирі - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3 таким що втратив право на проживання в квартирі за адресою АДРЕСА_1.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів із дня отримання його копії.
Суддя Рівненського міського суду Кучина Н.Г.