Справа № 215/2090/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого, судді - Мельника Ю.П.

за участю: секретаря - Паращенко В.Д.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритомусудовому засіданні в м. Кривому Розі справу за позовною заявоюнко ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 банк «Приватбанк» про визнання договору іпотеки недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

31.01.2014 року ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 банк «Приватбанк» про визнання договору іпотеки недійсним.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що 14 березня 2007 року вона уклала з Закритим Акціонерним Товариством ОСОБА_5 «Приват Банк » договір іпотеки зареєстрований в реєстрі за № 884 , на підставі якого ОСОБА_1 надає в іпотеку нерухомого майна житловий будинок з господарчими спорудами, розташованого за адресою , м. Кривий Ріг, вул.. Енергетиків ,буд.18, до складу якого входять , житловий будинок, загальною площею 77,2 кв.м., житловою 67,1 кв.м., літня кухня, вбиральня, сарай, сарай, сарай, водо колонка, вимощення. Право на набуття у власність предмету іпотеки належить іпотекодавцю , тобто їй, на підставі договору купівлі - продажу посвідченому | 14.03.2007 року приватним нотаріусом.

Зазначений предмет іпотеки є забезпеченням виконання зобовязань іпотекодавця за кредитним договором між іпотекодержателем та іпотекодавцем.

При укладанні кредитного договору та договору іпотеки, банк ПАТ КБ «ПриватБанк» знав що в неї є неповнолітні діти, і повинен був отримати рішення згоду органу опіки та піклування на можливість укладання договору іпотеки, але він не вважав за необхідне надати такий запит.

Згідно до ст. 17 ЦК України місцем проживання дитини у віці до 15 років визнавалося місце проживання її батьків або опікуна.

Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла 10 років визначається за спеціальною згодою батьків та самою дитиною. А згідно до ст. 156 ЖК України права і обовязки членів сімї власника житлового будинку за згодою власника будинку (квартири) член його сімї вправі вселити в займане ним приміщення інших членів сімї та на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

На підставі викладеного вважає, що банк своїми діями порушив права на житло неповнолітніх дітей закріплених Декларацією про права дитини проголошена Генерал асамблеєю ООН від 20.11.1959 року.

Згідно до п.4 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною асамблеєю ООН від 20.11.1959 року та передбачено,що дитині належить право на відповідне житло.

А тому просить суд визнати недійсним договір іпотеки від 14 березня 2007 року укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» посвідчений приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу ОСОБА_6 14 березня 2007 року реєстраційний № 884 та покласти судові витрат на відповідача.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні наполягала на своїх позовних вимогах

Представник позивача ОСОБА_2 підтримав позицію свого довірителя.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечує проти позовних вимог та просить відмовити позивачу в її позовних вимогах виходячи зі слідуючого.

ОСОБА_7 акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та позивач ОСОБА_1 Iванiвна 14.03.2007 р. уклали кредитний договір №KRT0GK00150680.

Відповідно до п. 7.1. кредитного договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобовязався надати позивачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 57533.00 Долар США строком до 13.03.2022 р. на наступні цілі: у розмірі 49 900,00 доларів США придбання нерухомості житлового призначення; у розмірі 7 633,00 дол. США на сплату страхових платежів.

Позивач в свою чергу згідно вищезазначеного кредитного договру забовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідач свої забов язання виконав: 14 березня 2007 року позивач отримала через касу банку 49 900 дол. США і 14.03.2007 року придбала за рахунок кредитних коштів житловий будинок загальною площею 77.20, житловою площею 67.10 кв.м, який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м Кривий Ріг, вул. Енергетиків, буд. 18.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і позивач 14.03.2007 р. уклали договір іпотеки. Згідно з п. 35.3 договору іпотеки позивач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 77.20, житловою площею 67.10 кв.м, який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м Кривий Ріг, вул. Енергетиків, буд. 18. Майно належить позивачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 14.03.2007 року.

Згідно п. 20.13 договору іпотеки іпотекодавець зобов'язується: ''Не надавати документи у відповідні держоргани з метою реєстрації будь-яких осіб у Предметі іпотеки без письмової згоди на це іпотекодержателя.

ПАТ КБ ''ПРИВАТБАНК'' згоди на реєстрацію в предметі іпотеки неповнолітніх дітей ОСОБА_1 Івановній не надавав та позивач не надав суду жодного доказу, щодо наявності на момент укладення договору іпотеки права власності чи проживання у предметі іпотеки неповнолітніх.

На підставі вищевикладеного, просять суд відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Третя особа Відділ опіки та піклування в особі Тернівського райвиконкому м. Кривого Рогу надало суду письмове клопотання про розгляд справи за їх відсутності та про те що не згодні з позовом.

Заслухавши сторони, їх представників, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не можуть бути задоволені з наступних підстав.

Сторони не заперечують, що відповідач ОСОБА_7 акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та позивач ОСОБА_1 Iванiвна 14.03.2007 р. уклали кредитний договір №KRT0GK00150680 а.с.6-7.

Відповідач згідно договору надав кредит на купівлю домоволодіння за адресою: м.Кривий Ріг вул. Енергетиків,18, а відповідно позивач його отримала та придбала цей будинок - а.с.6.

Також між сторонами в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором було 14.03.2007 р. укладено договір іпотеки. Згідно з п. 35.3 договору іпотеки Позивач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 77.20, житловою площею 67.10 кв.м., який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м Кривий Ріг, вул. Енергетиків, буд. 18 а.с.3-5.

На момент укладення договору іпотеки позивач, як слідує з її ж пояснень, володіла власним житлом, а саме квартирою 16 по вул. Косигіна ,20 в м.Кривому Розі, але діти були зареєстровані за другою адресою, тому вона квартиру продала, а гроші витратила на дім, який придбала за кредит в банку.

Відповідно до відповіді приватного нотаріуса, відповідно якої на момент укладення договору іпотеки довідка від ОСОБА_1 про склад сім ї не потрібна була, тому що така довідка потрібна від стороні, яка відчужує обєкт нерухомості, а позивач виступала покупцем. Тому, саме станом на 14.03.2007 р. неповнолітні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Вячеславова не були зареєстровані і не проживали у предметі іпотеки.

За таких умов згода органу опіки та піклування на передачу спірної квартири в іпотеку була не потрібна а.с. 74.

Згідно договору іпотеки (п. 20.13) іпотекодавець зобов'язується не надавати документи у відповідні держоргани з метою реєстрації будь-яких осіб у предметі іпотеки без письмової згоди на це іпотеко держателя, однак позивач зареєструвала неповнолітню дитину за адресою домоволодіння який є предметом іпотеки без відповідного дозволу а.с.4.

Згідно п. 44 постанови пленуму ВССУ від 30.03.2012р. № 5 ''Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин'' та згідно зі статтею 32 ЦК, статтею 177 СК та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобовязуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання. У звязку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування.

Суд, виходячи з вищевикладеного, вважає, що в позовних вимогах ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 банк «Приватбанк» про визнання договору іпотеки від 14 березня 2007 року недійсним слід відмовити.

На підставі ст.32 ЦК України, ст.177 СК України, постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012р. № 5 ''Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин'', Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства», керуючись ст.10,27,31,60, 130, 209 ч.3, 212-215, 224-233 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 банк «Приватбанк» про визнання договору іпотеки від 14 березня 2007 року недійсним відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана всіма учасниками по справі до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну ск

СУДДЯ: