Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області у складі:

головуючого: судді Максимчук З.М.,

суддів: Григоренка М.П., Рожина Ю.М.,

секретар судового засідання: Шептицька С.С. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду від 16 січня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення аліментів в твердій грошовій сумі та збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16 січня 2015 року позов задоволено частково.

Змінено розмір аліментів стягнутих із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, із часткового розміру та стягнуто їх в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн щомісячно, починаючи з дня вступу рішення в законну силу до досягнення повноліття дитиною.

Відкликано з виконання виконавчий лист про стягнення аліментів на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2., виданий Рівненським міським судом на виконання рішення цього суду від 20 червня 2011 року за № 2-3637/11.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що з вказаним рішенням він не погоджується у частині присуджених аліментів в сумі 800 грн/міс. Вважає, що в цій частині рішення прийняте з грубим порушенням норм матеріального (ст.182 СК України) та процесуального ( ст.3, 10 ЦПК України) права.

Вказує, що на час розгляду справи відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6 років на один місяць становить з 01.01.2015 року- 1032, 00 грн.

__________________________________________________________________________

Справа № 569/17951/14-ц Головуючий у 1 інстанції - Музичук Н.Ю.

Провадження № 22-ц/787/399/2015 Суддя-доповідач - Максимчук З.М.

Доводить, що згідно із ст.141 та ст.180 СК України батьки мають рівні права та обов»язки щодо утримання дитини.

Стверджує, що враховуючи те, що він немає ні доходів, ні майна, сплачувати аліменти на дитину на даний час він не в змозі, а позивач має право звернутися за державною допомогою та отримувати кошти на дитину в період, поки не покращиться його майновий стан та допоки він не матиме змоги виплачувати своїй дочці аліменти у більшому розмірі.

Також зазначає, що від сплати аліментів на свою дочку він не відмовляється, але просить врахувати його реальні можливості на даний момент та визначити справедливий розмір аліментів у сумі 400 грн.

Додатково вказує, що він сам перебуває на утриманні батьків. Після розлучення та сварки з позивачкою, внаслідок перенесеного гострого стресу та розладів поведінки, він отримав у 2011 році травми та змушений періодично проходити лікування.

Просить рішення Рівненського міського суду від 16 січня 2015 року змінити, позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково, змінити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, із часткового розміру та стягнути їх в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн щомісячно, починаючи з дня вступу рішення в законну силу до досягнення повноліття дитиною. Відкликати з виконання виконавчий лист про стягнення аліментів на дитину ОСОБА_4, виданий Рівненським міським судом на виконання рішення від 20 червня 2011 року у справі № 2-3637/11. Судові витрати за подачу апеляційної скарги стягнути з ОСОБА_2 В решті рішення залишити без змін.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_1, а рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 309 ч.1 п. 3 , 4 підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справ та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що доказів зміни в сторону погіршення матеріального або сімейного стану, стану здоров»я стягувача аліментів або поліпшення матеріального, сімейного стану, стану здоров»я платника аліментів, які можуть бути підставою для задоволення позовних вимог, стороною позивача не надано і таких обставин не доведено. Позовні вимоги ж підлягають до часткового задоволення в частині зміни стягнення аліментів на тверду грошову суму, проте в розмірі, який відповідає розміру стягнутих аліментів за рішенням суду за період роботи відповідача до липня 2011 року, що складає 800 грн на місяць, з дня вступу в законну силу рішення суду.

Однак такі висновки місцевого суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

В частині визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі рішення суду не оскаржується, а тому, у відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" апеляційним судом не перевіряється.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2011 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2., зареєстрований 14 листопада 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №1950, розірвано.

Від шлюбу сторони мають спільну дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2, виданим 20 грудня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції (а.с.6).

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 червня 2011 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2. аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із 06 квітня 2011 року і до досягнення повноліття дитиною.

З розрахунку заборгованості по аліментах видно, що заборгованість станом на 31.10.2014 року становить 38727, 00 грн.

З трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що він звільнений з органів внутрішніх справ 06.07.2011 року та на даний час не працевлаштований.

Відповідно до епікризу № 422 (а.с.29) ОСОБА_1 знаходився на стацлікуванні з 21/06/11 по 05/07/11 року. Клінічний діагноз: вогнепальне поранення голови та лицевого черепа з ушкодженням стінок гайморової та лобної пазухи праворуч.ВПЧМТ. Перелом основи черепа. Забій головного мозку середнього ступеню (суіцидальна спроба 25/04/11р.), пізній відновний період, розсіяна неврологічна симптоматика, астеновегетативний синдром. Викривлення носової перетинки вправо без порушення носового дихання. Рекомендовано: модифікація способу життя (режим праці та відпочинку, уникати фізичного перевантаження, РГГ, дієта, раціональне працевлаштування).

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на те, що зазначені вище травми не дають йому можливості працевлаштуватись за спеціальністю та забезпечити себе роботою самостійно не заслуговують на увагу, адже з листа головного лікаря Комунального закладу "Рівненська обласна клінічна лікарня" Рівненської обласної ради вбачається, що він перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КЗ РОКЛ з 06.01.2015 р. по 16.01.2015 р. з діагнозом: залишкові явища перенесеної відкритої проникаючої ЧМТ (25.04.2011 р.), перелому основи черепа, забою г/мозку середнього ступеня у вигляді розсіяної неврологічної мікросимптоматики, помірного цефалгічного та астенічного синдромів.

Тобто, з вищенаведеного можна зробити висновок, що від перенесеної травми ОСОБА_1 у 2011 році залишились тільки залишкові явища, що не перешкоджають його працевлаштуванню.

Відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя.

Норми цієї Конвенції, відповідно до ст.9 Конституції України 1996 р., діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, за правилами ч.2 ст.182 СКУ, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, в т.ч. стан здоров"я та матеріальне становище дитини та платника аліментів.

У відповідності до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. А отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обов'язок відповідача утримувати доньку, стягнув з нього аліменти, проте не врахував належним чином усіх обставин справи, у зв"язку з чим рішення суду підлягає зміні.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» установлено у 2015 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років - 1032 гривні.

Колегія суддів, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище відповідача, те, що інших утриманців не має, працездатний, враховано стан його здоров"я, вважає обґрунтованим збільшення розміру визначених судом аліментів до 516 грн на дитину.

Сума аліментів у розмірі 516 грн. на дитину не є завищеною в нинішніх умовах проживання, з урахуванням віку дитини, її потреб та такою, що створює відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру.

Відповідачем не надано суду будь-яких переконливих доказів, які б свідчили про те, що він не має можливості виплачувати аліменти на утримання дочки в сумі 516 грн., тому посилання в апеляційній скарзі на дані обставини не заслуговують на увагу.

Судом правильно при визначенні щомісячного розміру аліментів не взято до уваги витрати на лікування дитини, оскільки за змістом ст.185 СК України такі витрати є додатковими, викликані особливими обставинами, а тому не відносяться до регулярних щомісячних платежів і підлягають стягненню за рішенням суду окремо від аліментів.

Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них.

З огляду на те, що позивач у відповідності до ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, то до стягнення з відповідача ОСОБА_7 на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 121,80 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, неповністю з'ясував обставини, які мають значення для справи.

Враховуючи те, що відповідач офіційно не працевлаштований, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду змінити, а розмір аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача збільшити до 516 грн. щомісячно на дитину.

Керуючись ст. ст 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 січня 2015 року змінити в частині визначення розміру аліментів зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця міста Рівне, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, із 800 (вісімсот) грн до 516 (п»ятсот шістнадцять) грн, починаючи з дня вступу рішення в законну силу до досягнення повноліття дитиною.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: З.М.Максимчук

Судді: М.П.Григоренко

Ю.М.Рожин