АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1603/15 Головуючий 1 інст. - Срокіна І.І.
Справа № 639/7559/14-ц Доповідач - Кісь П.В.
Категорія: про позбавлення батьківських прав
У Х В А Л А

іменем України

18 березня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Макарова Г.О.,

- Кіпенко І.С.,

за участю секретаря - Прийміч А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 січня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: служба у справах дітей Жовтневого району управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, за участю прокурора Жовтневого району м. Харкова, в інтересах ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и л а :

25.07.2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 і просила позбавити його батьківських прав відносно їх неповнолітньої дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, вказуючи, що ОСОБА_4 не виконує свої батьківські обов'язки по вихованню дитини.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 12.01.2015 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просила скасувати заочне рішення, як незаконне і необґрунтоване, та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на ті ж обставини, якими обґрунтовувала позовні вимоги.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 звернулася з заявою про залишення її позову без розгляду за ст.ст.310 і 207 ЦПК України.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, а з заявою погодився.

Заслухавши суддю-доповідача, прояснення позивача та представників сторін, прокурора, який діє в інтересах дитини і висловив позицію, солідарну з позивачем, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга і заява ОСОБА_3 підлягають задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, підтверджується належними доказами, що ОСОБА_7 і ОСОБА_4 мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка після розірвання шлюбу, що сталося у грудні 2005 року, проживає з матір'ю позивачем ОСОБА_3 і знаходиться на її утриманні. Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 06.10.2005 року задоволено позов ОСОБА_3 про стягнення з відповідача аліментів, однак відповідачем це рішення не виконується, свідченням чого є: ухвала того ж суду від 10.10.2008р. про задоволення подання начальника Жовтневого ВДВС Харківського міського управління юстиції про оголошення розшуку ОСОБА_4; постанова дільничного інспектора Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області майора міліції Жука Ю.В. від 23.03.2010р. про відмову в порушенні кримінальної справи за ст.164 КК України («Ухилення від сплати аліментів на утримання дітей») з тих підстав, що дільничному інспектору міліції боржник не відкрив двері квартири і не надалося можливим його опитати; повторне подання Жовтневого ВДВС начальнику Жовтневого РВ УМВС України в Харківській області про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів на дитину.(а.с13-14, 15, 16-17).

Заочне рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції обґрунтовував посиланням на недоведеність позивачем того, що відповідач негативно характеризується, що він жорстоко поводиться з дитиною, що він перебуває на обліку щодо захворювання на алкоголізм чи наркоманію, або своєю поведінкою негативно впливає на виховання доньки.

Також суд посилався на те, що позивач не довела, а матеріали справи не містять доказів свідомого ухилення відповідача від обов'язків по вихованню дитини, а також, що Управління Служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради у своєму висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав на ці обставини уваги не звернув.

Однак з таким рішенням погодитися не можна у зв'язку з неповнотою з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Звертаючись до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо доньку ОСОБА_6, позивач надала суду копії свідоцтв про розлучення, про народження дитини, докази несплати аліментів на утримання дитини, довідку з місця проживання та навчання дитини (гімназії №4), де зазначено, що за час її навчання (6-й клас станом на 07.07.2014р.) батько дитини не спілкувався з учителями, не забирав дитину зі школи, не відвідував батьківські збори, не брав участі у житті дочки, не займався її вихованням. (а.с.9-18).

Також суду надано висновок заступника директора Департаменту праці та соціальної політики - начальника Управління служб у справах дітей Харківської міської ради О.П.Малько від 12.09.2014р. про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітньої дочки ОСОБА_6. (а.с.38).

Відповідач та його представники - а їх в нотаріально посвідченій довіреності від 16.09.2014 року зазначено три особи - нехтуючи приписами частини 3 ст.10, ч.ч.2,3 ст.27, ст.77, ч.1 ст.131 ЦПК України не подали суду письмові заперечення на позов, згідно ухвали суду від 06.08.2014р. та перелічених вимог норм процесуального закону, не з'являлися в судові засідання, за виключенням явки представника відповідача ОСОБА_11 в судове засідання 17.09.2014 року, який обмежився клопотанням про відкладення розгляду справи.

Разом з тим, обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини передбачено законом, зокрема ст.150 СК України.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків, згідно ч.4 ст.155 СК України, є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, а у випадках, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України - підставою для позбавлення батьківських прав.

З огляду на диспозицію зазначених норм СК України та ст.ст.10, 60 ЦПК України саме відповідач ОСОБА_4 та його представники зобов'язані доводити відсутність обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, спростовувати доводи позивача та надані ним докази.

Суд першої інстанції розглянув 12.01.2015 року справу і ухвалив заочне рішення за відсутністю відповідача та його представника, не маючи даних про їх відношення до наданих позивачем доказів, а вмотивованої оцінки наданих позивачем доказів, як того вимагає ч.4 ст.212 та п.3 ч.1 ст.215 ЦПК України, в рішенні не надав.

Відсутня в оскарженому рішенні суду також і вмотивована правова оцінка висновку заступника начальника Управління служб у справах дітей Харківської міської ради О.П.Малько від 12.09.2014р. про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітньої дочки ОСОБА_6 з зазначенням обставин, з огляду на які суд відхилив цей висновок.

Обґрунтовуючи рішення посиланням на недоведеність позивачем того, що відповідач негативно характеризується, що він жорстоко поводиться з дитиною, що він перебуває на обліку щодо захворювання на алкоголізм чи наркоманію, або своєю поведінкою негативно впливає на виховання доньки, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивач і не посилався на ці обставини, обґрунтовуючи позов.

Зазначене свідчить про порушення вимог ст.11 ЦПК України, оскільки суд не уповноважений вирішувати питання, про які особа в своїй позовній заяві не просила.

За таких обставин заочне рішення суду від 12.01.2015 року підлягає скасуванню, як таке, що не відповідає вимогам ст.ст.212, 213,214,215 ЦПК України.

Оскільки ОСОБА_3 звернулася з заявою про залишення її позову без розгляду, апеляційний суд, зважуючи на її волевиявлення та висловлене сторонами бажання вирішити спір у позасудовому порядку, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 і закриття провадження у справі з підстав, передбачених п.5 ч.1 ст.207 та ч.1 ст.310 ЦПК України.

Таке вирішення справи не порушує права та законні інтереси дитини і її батьків.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.4 ч.1 ст.307, п.п.1,4 ст.309, п.1 ст.310, ст.ст.313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 12 січня 2015 року скасувати.

Заяву ОСОБА_3 задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав залишити без розгляду.

Провадження у справі закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена в 20-денний строк безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді: