У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

23 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовомОСОБА_3 до Приватного вищого навчального закладу «Інститут підприємництва та сучасних технологій», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітібілдком», треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Тавянський Сергій Ярославович, про визнання договору недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 09 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 15 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Приватного вищого навчального закладу «Інститут підприємництва та сучасних технологій» (далі - Інститут), Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітібілдком» (далі - ТОВ «Сітібілдком»), треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Тавянський С.Я., про визнання договору недійсним.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що Інститут перебуває у стані ліквідації за рішенням учасників. Вказував, що він разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є членами ліквідаційної комісії. Також він є кредитором Інституту на загальну суму 160 827 грн 39 коп., у тому числі 65 715 грн 99 коп. - заборгованість по заробітній платі, 48 000 - заборгованість за погашення кредиту, 47 111 грн 39 коп. - заборгованість за понесені господарські витрати. Крім того, він є поручителем, а Інститут іпотекодавцем перед АКБ «Форум» за боргами фізичної особи ОСОБА_8 на суму більше 150 000 дол. США. Вказував, що 04 серпня 2014 року між відповідачами було укладено договір купівлі-продажу будівлі навчального корпусу за адресою: АДРЕСА_1 При цьому, проміжний ліквідаційний баланс не складався, збори учасників його не затверджували, ліквідаційна комісія рішень про продаж не приймала, вартість продажу є заниженою.

Позивач вважав, що у сторін договору не виникло цивільної дієздатності на його укладення, оспорюваний договір порушує його права на отримання кредиторської заборгованості і створює загрозу звернення стягнення на його особисте майно та позбавляє його можливості отримати відшкодування з майна відповідача у разі виконання ним зобов'язань перед банком АКБ «Форум», а тому враховуючи викладене, просив суд визнати оспорюваний договір недійсним.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 09 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 15 вересня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову вірно встановив, що створення оспорюваним правочином загрози звернення стягнення на особисте майно позивача та позбавлення його можливості отримати відшкодування з майна Інституту у разі виконання зобов'язань перед банком АКБ «Форум» у невизначеному майбутньому не може бути підставою визнання правочину недійсним, оскільки суд може захистити лише порушене право позивача, однак позивач за кредитним договором, укладеним між АКБ «Форум» і ОСОБА_8 як фізичною особою, не є майновим поручителем і зобов'язання ним ще не виконані. Отже, суди дійшли обґрунтованого висновку, що в момент вчинення оспорюваного правочину було додержано встановлені вимоги і сторони уклали договір, володіючи необхідним обсягом цивільної дієздатності, повною мірою усвідомлюючи значення своїх дій та на підставі вільного волевиявлення, яке відповідає внутрішній волі учасників правочину, права, свободи чи інтереси позивача як кредитора на конкретне нерухоме майно, яке є предметом правочину, відповідачами не порушено.

Зокрема, докази та обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження судами і при їх дослідженні та встановленні судами дотримані норми процесуального та матеріального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 09 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 15 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

М.В.Демяносов

А.В.Маляренко