У х в а л а

іменем україни

15 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України» про розірвання трудового договору, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду із указаним позовом та просила розірвати строковий трудовий договір, укладений між нею та відповідачем 01 вересня 2010 року строком до 31 серпня 2014 року, з підстав переїзду на нове місце проживання та невиконання відповідачем трудового договору.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що законом не передбачено такого способу захисту прав та інтересів фізичної особи як звернення до суду за вирішенням трудового спору із заявою про розірвання трудового договору.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова