АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 688/1855/15-ц
Провадження № 22-ц/792/2254/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Федорової Н.О.,

суддів Баса О.Г., Карпусь С.А.,

при секретарі Бондарі О.В.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту окремого проживання та ведення окремого господарства подружжя під час шлюбу,

в с т а н о в и л а:

25 травня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вищевказаним позовом. В його обґрунтування зазначила, що 5 жовтня 1985 року між нею та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб. У шлюбі в них народилось двоє синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та Дмитро, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З серпня 1998 року шлюбні відносини з ОСОБА_3 фактично припинились. Останній з того часу став проживати окремо з іншою жінкою у м. Новосибірськ Російської Федерації. Вона з дітьми жила спочатку у цьому ж місті, з 2003 року в с. Ракова Томашпільського району Вінницької області, а згодом у м. Вінниці.

У цей період вела домашнє господарство та формувала сімейний бюджет самотужки. Зокрема, працювала у м. Новосибірськ Російської Федерації на різних роботах та мала великий дохід. Це дозволяло забезпечувати їхнє з дітьми проживання, харчування, придбання одягу, відпочинок та ще й мала змогу заощаджувати.

За зароблені, заощаджені та позичені кошти придбала певне майно, у тому числі 3 травня 2012 року квартиру № 8 у буд. 47 по вул. Космонавтів у м. Вінниці.

14 квітня 2014 року шлюб з відповідачем було розірвано.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3, дізнавшись про придбання нею квартири, почав претендувати на неї. Зокрема подав до Вінницького міського суду позов з майновими вимогами на квартиру.

А тому, просила суд встановити факт окремого проживання з відповідачем, у звязку із фактичним припиненням шлюбних відносин з серпня 1998 року.

________________________________________________________________________________________________

Доповідач у першій інстанції ОСОБА_5 Провадження № 22-ц/792/2254/15

Суддя-доповідач ОСОБА_6 Категорія: ухвала

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2015 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Непогоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати її та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалу вважає такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають обставинам справи.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що із заявою про встановлення факту окремого проживання та ведення окремого господарства подружжя під час шлюбу вона уже зверталась до Вінницького міського суду Вінницької області. Ухвалою зазначеного суду в цивільній справі № 127/4053/15-ц від 13 травня 2015 року її заяву було залишено без розгляду на підставі ст. 235 ЦПК України, оскільки в даному випадку вбачався спір про право та розяснено, що вона має право звернутись до суду із позовом на загальних підставах. Саме тому вона звернулась до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області із позовною заявою, а не із заявою в порядку окремого провадження, як про це було зазначено судом в оскаржуваній ухвалі.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність скасування оскарженої ухвали з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існує спір про право, а тому він підлягає розгляду у порядку позовного провадження.

Проте, з даним висновком погодитись неможливо.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Позов це вимога позивача до відповідача, звернена через суд, про захист права, свобод чи інтересів, яка здійснюється в певній, визначеній законом, процесуальній формі.

Реалізація права на судовий захист у позовному провадженні здійснюється предявленням позовної заяви до суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 травня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою, яка була зареєстрована у передбаченому законом порядку за № 5555.

Вичерпний перелік підстав для залишення такої позовної заяви без розгляду передбачений ст. 207 ЦПК України.

Зокрема, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо: 1) заяву подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності; 2) заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи; 3) належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності; 4) спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав розглядається в іншому суді; 5) позивач подав заяву про залишення позову без розгляду; 6) між сторонами укладено договір про передачу спору на вирішення до третейського суду і від відповідача надійшло до початку зясування обставин у справі та перевірки їх доказами заперечення проти вирішення спору в суді; 7) особа, в інтересах якої у встановлених законом випадках відкрито провадження у справі за заявою іншої особи, не підтримує заявлених вимог і від неї надійшла відповідна заява; 8) провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк; 9) позивач до закінчення розгляду справи покинув судове засідання і не подав до суду заяви про розгляд справи за його відсутності.

Задовольняючи клопотання представника відповідача та залишаючи позовну заяву ОСОБА_2 без розгляду, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що наявність між сторонами спору про право не є підставою відповідно до вимог ст. 207 ЦПК України для залишення позову без розгляду.

За таких умов, оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а отже підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Розглядаючи зазначений спір та вирішуючи його по суті, суду слід вирішити питання, передбачені ст. 214 ЦПК України, з урахуванням того, що суд захищає порушені, невизнані або оспорювані права лише у способи, предбачені законами України, зокрема ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 307, 311, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2015 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова