Справа № 128/529/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

24.03.2015 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Карпінської Ю.Ф.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, -

ВСТАНОВИВ:

11.02.2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 28.01.2014 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_3, яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. З листопада 2014 року сторони припинили подружні стосунки та проживають окремо. З того часу відповідач не опікується сім'єю і не бажає надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Позивач також в позові зазначає, що не працює у зв'язку з доглядом за дитиною до 3-х років. Відповідач працює неофіційно на будівництві та має дохід 3000 - 4000 грн. Інших утриманців, крім дружини та дочки, у нього немає. В зв'язку з чим позивач вважає, що відповідач взмозі надавати матеріальну допомогу на її утримання.

Сторони в судове засідання не з'явились.

Позивач подала через канцелярію суду письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання також не з'явився, попередньо направив на адресу суду письмове заперечення щодо заявлених позивачем позовних вимог про стягнення з нього аліментів на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., в яких просить справу розглядати у його відсутність. В запереченнях, зокрема, відповідач зазначає про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на її утримання він не визнає в повному обсязі, вважає їх необґрунтованими, оскільки шлюбні стосунки було припинено з ініціативи позивача, в тому числі через недостатні доходи відповідача. Також зазначає, що позивач проживає у своїх батьків, хронічних захворювань, інвалідності та інших вад не має, отримує кошти на утримання дитини від держави (соціальну виплату на дитину у розмірі 900 грн. на місяць). Після припинення стосунків, оскільки не мав де жити, він вимушений був залишити роботу та переїхати до батьків в с. Новомиколаївку Мелітопольського району Запорізької області, де проживає на даний час. Вважає ствердження позивача про те, що він не надає матеріальної допомоги не дійсними, оскільки з грудня 2014 року він почав перераховувати грошові кошти на картковий рахунок позивача, на підтвердження чого долучив копії чеків за грудень, січень та лютий місяці. Крім того, наприкінці грудня він надсилав «Новою поштою» допомогу дитині у вигляді одягу та памперсів. На теперішній час він не має постійної роботи та регулярного заробітку, проте на обліку в центрі зайнятості не знаходиться. Крім того, заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12.03.2015 року з нього на користь позивача на утримання дочки було стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн., в зв'язку з чим він не має відповідних коштів для сплати аліментів на утримання ще й позивача. В зв'язку з зазначеним, а саме: що ініціатором псування стосунків у родині була позивач, у шлюбі вони перебували менше року, а також те, що на даний час він не має відповідних коштів та не спроможний сплачувати аліменти на утримання позивача, просить суд повністю відмовити в задоволенні позовних вимог позивача та закрити провадження у справі. Крім того, в письмових запереченнях відповідач посилається на ст. 32 Кодексу України про шлюб та сім'ю, згідно якої подружжя повинно матеріально підтримувати одне одного. В разі відмови в такій підтримці той з подружжя, який є непрацездатним і потребує матеріальної допомоги, а також дружина в період

вагітності і протягом трьох років після народження дитини (у разі, коли дружина перебуває у відпустці по догляду за хворою дитиною, - на весь час перебування у такій відпустці, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку) мають право по суду одержувати утримання (аліменти) від другого з подружжя, якщо останній спроможний його надати. Це право зберігається і після розірвання шлюбу. Один з розведеного подружжя, який потребує матеріальної допомоги, також має право на утримання, якщо він став непрацездатним протягом одного року після розірвання шлюбу. Також зазначає, що відповідно до ст. 35 Кодексу України про шлюб та сім'ю суд може звільнити одного з подружжя від обов'язку утримувати другого, який є непрацездатним і потребує матеріальної допомоги, або обмежити цей обов'язок строком у випадках: нетривалого перебування подружжя в шлюбних відносинах; негідної поведінки у шлюбних відносинах того з подружжя, який потребує матеріальної допомоги.

Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Врахувавши думку та позицію позивача, викладену у позовній заяві, думку та позицію щодо позовних вимог відповідача, викладену у письмовому запереченні проти позову, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що з 28.01.2014 року сторони по справі - позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6).

В шлюбі в сторін народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 дочка ОСОБА_3, батьком якої є відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 5).

Згідно з позовною заявою, з листопада місяця 2014 року сторони припинили подружні стосунки та з того часу спільно не проживають, що не заперечується відповідачем. В позові позивач також зазначає, що у зв'язку з доглядом за їх спільною дитиною - дочкою ОСОБА_4 до досягнення дитиною трирічного віку, вона не має можливості працювати, тому потребує матеріальної допомоги на своє утримання від чоловіка, а добровільно таку допомогу він не надає.

Судом встановлено, що дитина сторін - дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з матір'ю ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні, що підтверджується копією довідки № 322, виданої Вороновицькою селищною радою Вінницького району Вінницької області 11.02.2015 року (а.с. 7).

Долучені відповідачем чеки до письмового заперечення за грудень 2014 року, січень та лютий 2015 року (а.с. 17) суд не може розцінювати, як доказ надання матеріальної допомоги саме на утримання дружини чи дитини, оскільки в них не міститься відмітки, кому саме було переказано кошти та призначення платежу.

З довідки про склад сім'ї № 146, виданої виконавчим комітетом Новомиколаївської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області вбачається, що склад сім'ї відповідача ОСОБА_2 складається з однієї особи (а.с. 16).

Відповідно до довідки № 82, виданої Мелітопольським районним центром зайнятості Запорізької області 03.03.2015 року гр. ОСОБА_2 не перебуває на обліку у Мелітопольському районному центрі зайнятості та інших центрах зайнятості України (а.с. 17).

Частиною 2 ст. 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення нею трьох років.

Згідно ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказів того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини суду не надано.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 здоровий, працездатний, молодого віку, інших утриманців та непрацездатних батьків не має, тому має можливість і зобов'язаний відповідно до Закону надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, проте суд також враховує, що на даний час відповідач офіційно не працевлаштований, крім того він зобов'язаний до сплати аліментів за рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12.03.2015 року на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн., в зв'язку з чим позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Посилання відповідача в письмових запереченнях на Кодекс України про шлюб та сім'ю суд не приймає до уваги та не враховує під час винесення рішення, так як вказаний Кодекс України про шлюб та сім'ю втратив чинність 27.07.2010 року.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь держави - судові витрати, які складаються із суми судового збору, від сплати яких звільнено позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 79, 80, 84 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 158, 197, 212-215, 367 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, на її утримання аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 250 (двісті п'ятдесят) грн. щомісячно з дня подання позовної заяви, тобто з 11.02.2015 року, і до дня виповнення неповнолітній дочці ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: Ю.Ф. Карпінська