АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Поливач Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Головачова Я.В.

при секретарі Бугай О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Служба у справах дітей Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації, Відділ державної міграційної служби Святошинського РВ ГУДМС України в м. Києві про надання дозволу матері на тимчасовий виїзд з неповнолітньою дитиною за межі України без згоди та супроводу батька;

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на заочне рішення Святошинського районного суду м.Києва від 05 лютого 2015 року

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 та просила надати їй дозвіл на виїзд за межі України малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди та супроводу батька дитини - ОСОБА_3 на термін не більше 30 днів за одну поїздку, але не більше 70 днів на рік, протягом часу до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку, обґрунтовуючи позов тим, що вона має дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої зареєстрований ОСОБА_3, хоча він фактично не є біологічним батьком дитини. Вона займається вихованням і утриманням дитини та має намір оздоровлювати дочку, в тому числі і за межами України, але відповідач чинить їй в цьому перешкоди і не надає згоди на виїзд дитини за кордон. Просила задовольнити позов в інтересах дитини на підставі ст. 155 СК України, ст.313 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в[i]їзду в Україну громадян України».

В судовому засіданні представник позиваки позовні вимоги підтримувала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а також на те, що відповідач різними способами чинить позивачці перешкоди щодо вирішення питань стосовно дитини, перешкоджав їй зареєструвати дитину на прізвище матері, у зв'язку із чим позивачка притягувалась до адміністративної відповідальності. Знаючи про те, що він не є біологічним батьком дитини, ОСОБА_3 безпідставно оскаржував усі судові рішення з метою затягування судових процесів, чим перешкоджав виїзду дитини за межі України для оздоровлення і відпочинку та, відповідно, діяв не в інтересах дитини. При цьому, представник позивачки зазначала про те, що вона не може вказати чітко час відпочинку дитини або її оздоровлення і країну прямування.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 05.02.2015 року позов ОСОБА_2 задоволено. Надано дозвіл ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженці м.Києва, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що зареєстрована і мешкає в АДРЕСА_1, на виїзд за межі України малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрована в АДРЕСА_1, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_3, що мешкає в АДРЕСА_2, на термін не більше 30 днів за одну поїздку, але не більше 70 днів у рік протягом часу до досягнення дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 шістнадцятирічного віку.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Посилається на незаконність, необґрунтованість ухваленого судом рішення, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність судом встановлених обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає про те, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 29.10.2014р. задоволено його позов до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства, виключено відомості про нього, як батька дитини, з актового запису № 1593 від 02 жовтня 2008 рок про народження ОСОБА_4, зробленого Відділом реєстрації актів цивільного стан Голосіївського районного управління юстиції міста Києва в графі «Батько» дитини. Зазначене рішення суду набрало законної сили і про це було відомо суду першої інстанції при розгляді даної справи.

Таким чином, на час ухвалення заочного рішення Святошинським районним судом міста Києва 05.02.2015р., набрало законної сили рішення суду, яке має преюдиціальне значення для даної справи, адже встановлює, що він не є батьком неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а відповідно, він є неналежним відповідачем у даній справі, а тому в позові мало бути відмовлено.

Позивачка ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_3, представники Служби у справах дітей Святошинської РДА в м.Києві, Відділу державної міграційної служби Святошинського РВ ГУДМС України в м. Києві в судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлялись.

Позивач, будучи належним чином повідомленою про час та місце судового засідання, не повідомила суду причини своєї неявки, колегія суддів розцінила ці причини як неповажні та дійшла висновку про можливість розгляду справи за її відсутності, у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України. Неявка відповідача, представників третіх осіб в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності та розглянула справу відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого судом рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є батьком дитини і надання судом зазначеного дозволу повністю відповідає інтересам неповнолітньої дитини.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає зібраним по справі доказам та суперечить вимогам закону.

Так, ОСОБА_3 і ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 10.04.1998р. Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 11.07.2008р. шлюб між сторонами було розірвано, на підставі зазначеного рішення суду ОСОБА_2 отримала свідоцтво про розірвання шлюбу від 23.07.2008р.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_4, матір'ю якої є ОСОБА_2, а батьком (відповідно до свідоцтва про народження) зареєстрований ОСОБА_3

ОСОБА_4 зареєстрована разом з матір'ю в квартирі АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою форми №3 від 25.04.2014р.

В липні 2014р. ОСОБА_3 в судовому порядку оспорив своє батьківство стосовно дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 29.10.2014р. позов ОСОБА_3 був задоволений, було виключено відомості про нього, як батька дитини, з актового запису № 1593 від 02 жовтня 2008 рок про народження ОСОБА_4, зробленого Відділом реєстрації актів цивільного стан Голосіївського районного управління юстиції міста Києва.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 04.02.2015р. рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 29.10.2014р. було залишено без змін, відповідно станом на 04.02.2015 року зазначене рішення суду першої інстанції набрало законної сили.

Таким чином, станом на 05.02.2015 року Святошинському районному суду м. Києва було відомо про те, що ОСОБА_3 не є батьком неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 134).

Відповідно до предмету позову вбачається, що відповідачем у справі може бути виключно батько неповнолітньої дитини. Враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 не є батьком дитини, у позові має бути відмовлено, оскільки ОСОБА_3 не є належним відповідачем по справі.

Крім того, в рішенні суду про надання судом дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон повинні бути зазначені держава прямування дитини та відповідний проміжок часу перебування дитини у цій державі. Діючим законодавством не передбачено надання судом дозволу на виїзд неповнолітньої дитини (якій виповнилось сім років) до досягнення нею шістнадцятирічного віку, оскільки такий дозвіл суду вже не є тимчасовим, а є довготривалим, що суперечить вимогам закону.

ОСОБА_2 не позбавлена можливості отримати копію зазначеного вище рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29.10.2015 року (виконавчого листа), пред'явити його до виконання та в порядку виконання рішення суду вирішити питання про виключення з актового запису про народження ОСОБА_4 відомості про ОСОБА_3, як батька дитини. Після чого, вона має отримати нове свідоцтво про народження ОСОБА_4, в якому ОСОБА_3 не буде зазначений батьком дитини, а відповідно, його згоди на вивіз дитини за кордон вимагатись не буде.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позову.

Висновки колегії суддів відповідають фактичним обставинам справи, наявним у справі доказам, вони не порушують права та охоронювані законом інтереси неповнолітньої дитини.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Святошинського районного суду м.Києва від 05 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

ОСОБА_2 відмовити у задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: