У Х В А Л А

і м е н е м у к р а ї н и

18 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Карпенко С.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» до ОСОБА_3 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від11 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року КП «Павлоградтеплоенерго» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_3 заборгованість по оплаті за спожиту теплову енергію.

В обґрунтування позову посилалось на те, що ОСОБА_3, власник квартири АДРЕСА_1, є споживачем послуг з централізованого опалення, проте своєчасно не вносить оплату за користування послугами, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 2004 по липень 2013 року в розмірі 5 944,60 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2014 року рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь КП «Павлоградтеплоенерго» заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 5 944,60 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушенням судом норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам рішення апеляційного суду у повному обсязі не відповідає.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1. КП «Павлоградтеплоенерго» надає відповідачу послуги з теплопостачання (централізованого опалення).

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровсьукої області від 7 травня 2013 року скасовано судовий наказ, виданий 13 липня 2012 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь КП «Павлоградтеплоенерго» заборгованості за надані послуги з теплопостачання у сумі 8 768,84 грн з тих підстав, що існує спір про розмір заборгованості.

Позивачем до позовної заяви додано розрахунок заборгованості ОСОБА_3 за надані послуги з теплопостачання за період з листопада 2004 року по травень 2013 року.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3 посилався на те, що він проводив періодичні платежі та на час подання позову заборгованості з оплати за теплопостачання не має, а також на те, що позов подано з порушенням строків позовної давності, адже до розрахунку включено період з листопада 2004 року по 1 травня 2010 року, та просив у цій частині застосувати позовну давність.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, апеляційний суд виходив із доведеності позовних вимог щодо несвоєчасної і неповної оплати ОСОБА_3 наданих послуг з централізованого опалення та погодився із розрахунком суми боргу, наданим позивачем, і відсутності сплати ним платежів за період з 2004 по 2010 рік.

Проте погодитись із висновком апеляційного суду у повному обсязі не можна з наступних підстав.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Вирішуючи даний спір, суд апеляційної інстанції не звернув уваги, що відповідач до винесення рішення судом першої інстанції подавав заяву про застосування позовної давності.

Стягуючи з ОСОБА_3 заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 2004 року по травень 2013 року, суд апеляційної інстанції належним чином не з'ясував, чи не спливла позовна давність за частиною позовних вимог і висновок про оплату відповідачем як поточних платежів, так і заборгованості, зробив на припущеннях, не надав оцінки копіям квитанцій, доданими до справи відповідачем; не визначився, чи перериває позовну давність звернення із заявою про видачу судового наказу.

З огляду на допущене судом апеляційної інстанції порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції відповідно до ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П.Касьян
Судді: В.І.Амелін В.П.Гончар С.О.Карпенко В.О.Савченко