Справа №474/385/15-ц 23.12.2015 23.12.2015 23.12.2015
Провадження №22-ц/784/3044/15
Справа 474/585/15-ц Головуючий по 1 інстанції Фасій В.В.
Провадження 22-ц/784/3044/15 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

23 грудня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,

за участю секретаря судового засідання Гордійчук С.С.,

розглянувши без сторін у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3

на рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 05 листопада 2015 року

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним,-

встановила:

В березні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» предявило позов до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач вказував, що 29 серпня 2007 року уклав з ОСОБА_3 кредитний договір № NKRWGA00000064, за умовами якого надав останньому кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії у розмірі 15 000 дол. США під 2,40 % на місяць за користування кредитом строком до 28 серпня 2017 року.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що ОСОБА_3 виконує свої зобовязання за кредитним договором неналежним чином, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 19 березня 2015 року складає 8115,67 дол. США (6775,27 дол. США заборгованість за кредитом, 721 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом, 164,32 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом, 58,44 дол. США пеня за несвоєчасне виконання зобовязань, 10,69 дол. США штраф (фіксована частина), 385,95 дол. США штраф (процентна складова), позивач просив про задоволення його вимог.

В травні 2015 року ОСОБА_3 предявив зустрічний позов до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору від 29 серпня 2007 року за №NKRWGA00000064 недійсним.

ОСОБА_3 зазначав, що у Банку відсутні відповідний дозвіл та індивідуальна ліцензія на видачу кредитів в іноземній валюті, позивач перед укладенням кредитного договору не повідомив його про інформацію, передбачену ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а умови договору є несправедливими, тому просив визнати кредитний договір недійсним.

Рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 05 листопада 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором від 29 серпня 2007 року № NKRWGA00000064 станом на 19 березня 2015 року в сумі 7660,59 доларів США, яка складається із поточної заборгованості по кредиту в розмірі 5708,69 доларів США; простроченої заборгованості по кредиту 1066,58 доларів США; 58,29 доларів США заборгованість по процентам на поточну заборгованість по кредиту; 662,71 доларів США заборгованості по процентам на прострочену заборгованість по кредиту; 134,32 доларів США простроченої заборгованості по комісії; 30 доларів США поточної заборгованості по комісії; та в сумі 10503,01 грн., з них 1348,79 грн. заборгованості по пені, 246,49 грн. штрафу (фіксована частина), 8907,73 грн. штрафу (процентна складова). В іншій частині вимог відмовлено.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 залишено без розгляду. Розподілені судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду в частині задоволення вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до нього про стягнення поточних сум по кредиту змінити та відмовити в задоволенні цих вимог.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення прострочених платежів по кредиту та в частині залишення зустрічного позову без розгляду не є предметом перевірки на його законність і обґрунтованість в апеляційному порядку згідно з правилами ч.1 ст. 303 ЦПК.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 29 серпня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №NKRWGA00000064, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії у розмірі 15 000 дол. США, під 2,40 % на місяць за користування кредитом строком до 28 серпня 2017 року.

Додатковою угодою до кредитного договору від 03 серпня 2010 року сторони збільшили розмір ставки за користування кредитом до 12,58%.

Останній платіж по кредитним зобовязанням ОСОБА_3 здійснив 23 січня 2015 року в сумі 155,79 дол. США.

Станом на 19 березня 2015 року заборгованість ОСОБА_3 за кредитом складає 6775,27 дол. США (в тому числі прострочена 1066,58 дол. США), заборгованість по процентам - 721 дол. США (в тому числі - 662,71 дол. США прострочена заборгованість по процентам за користування кредитом), 164,32 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом (в тому числі 134,32 дол. США прострочена заборгованість по комісії).

Кредитним договором (п.4.1., 5.4.) за порушення грошових зобовязань передбачена неустойка, а саме: штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову; пеня у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст.ст.526, 612, 625 ЦК боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, а саме доведеності факту порушення позичальником зобовязань по кредитному договору, суд дійшов до вірного висновку про наявність підстав для повного задоволення вимог щодо стягнення заборгованості за кредитом, процентам за користування кредитом і комісії, а також щодо часткового задоволення вимог про стягнення неустойки.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що банк має право вимагати стягнення з нього поточної заборгованості по кредиту, процентам та комісії тільки після розірвання кредитного договору є безпідставними, тому що за правилами ч.2 ст.1050 ЦК у випадку, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу.

Оскільки суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ч.1 ст.308 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити, а рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 05 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів.

Головуючий: Судді: