АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Поливач Л.Д.

ШаховоїО.В.

при секретарі Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року, -

у с т а н о в и в :

У вересні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк», зокрема, посилається на ті обставини, що суд дійшов помилкового висновку про необгрунтованість позовних вимог, оскільки мало місце укладення сторонами по справі договору приєднання у відповідності до ст. 634 ЦК України. При цьому вказує, що в підтвердження вимог банк надав суду належні та допустимі докази (заяву про видачу кредиту особисто підписану відповідачем, розрахунок заборгованості, яким підтверджено сплату по кредиту), які відповідачем спростовані не були.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у їх відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

___________________________________________________

Справа № 755/18138/15-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/16635/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Ластовка Н.Д.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність її часткового задоволення виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом з тим, ухвалене у справі судове рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 7 вересня 2010 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за яким банк надав позичальнику кредит у розмірі 35900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до умов укладеного договору, а також відповідно до наказу ПАТ «КБ «ПриватБанк» від 24 травня 2005 року за № С-89 договір складається з заяви на видачу кредиту, Умов надання банківських послуг та Тарифами банку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд дійшов висновку, що надані ПАТ «КБ «ПриватБанк» Умови і Правила надання банківських послуг у Приватбанк та довідка про кредитування з використанням кредитки «Універсальна» дійсно є складовою частиною укладеного 7 вересня 2010 року між сторонами кредитного договору у вигляді анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, враховуючи, що вони не підписувалися ОСОБА_2, не мають терміну складення, строку їх дії, а пам'ятка клієнта, що за позицією позивача є складовою договору, взагалі відсутня.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом з тим, ухвалене у справі судове рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

При укладенні 7 вересня 2010 року кредитного договору № б/н між позивачем ПАТ «КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_2 надав згоду, що він згоден, що «Я согласен, что данное заявление вместе с Памяткой Клиента, Условиями и Правилами банковских услуг, а также Тарифами составляет между мной и банком Договор о предоставлении банковских услуг. Я ознакомлен и согласен с условиями и правилами банковских услуг, а также Тарифами банка, которые были мне предоставлены для ознакомления в письменном виде. Условия и Правила банковских услуг размещены на официальном сайте ПриватБанка www.privatbank.ua. Я обязуюсь исполнять требования условий и правил банковских услуг, а также регулярно ознакамливаться с их изменениями на сайте ПриватБанка www.privatbank.ua.» Вищезазначену згоду відповідач особисто засвідчив своїм підписом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір приєднання у відповідності до ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Положеннями ст.ст. 526, 527 ЦК України закріплений обов'язковий характер зобов'язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Обгрунтованість позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» підтверджується заявою на видачу кредиту, особисто підписаної відповідачем, та розрахунком заборгованості, яким підтверджено сплату по кредиту.

Згідно з розрахунком заборгованості, відповідач ОСОБА_2 станом на 31 серпня 2015 року порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість у розмірі 47489,93 грн., у тому числі: 30513,58 грн. - заборгованість за кредитом; 13738,73 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2237,62 грн. - штраф (процентна складова).

Наведене свідчить про неналежне виконання ОСОБА_2 своїх обов'язків за договором, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з нього.

На викладені обставини суд першої інстанції уваги не звернув, внаслідок чого його висновки в цій частині є необґрунтованими.

У зв'язку з викладеним апеляційний суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Посилання суду першої інстанції на правові позиції Верховного Суду України, викладені у постанові від 11 лютого 2015 року № 6-240цс14 та у постанові від 11 березня 2015 року № 6-16цс15 є вірним. Разом з тим, рішення ухвалене в заочному порядку, оскаржує заочне рішення позивач, а тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості застосувати строки позовної давності.

Крім того, на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вирішує питання про судові витрати, вважаючи стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1218,00 грн.

Таким чином, рішення суду назвати законним та обґрунтованим не можна, а тому воно підлягає скасуванню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України з ухваленням нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за договором від 7 вересня 2010 року у розмірі 47 489,93 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 1218,00 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Л.Д. Поливач

О.В. Шахова