Ухвала іменем україни 18 лютого 2015 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого суддів: за участю представника позивачаСитнік О.М., Євграфової Є.П., Завгородньої І.М., Тузова В.О., Писаної Т.О.,Юровської Г.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Одеської області від 28 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з даним позовом, зазначивши на його обгрунтування, що 30 червня 2006 року між банком та ОСОБА_7 укладено договір б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 1 000 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Посилаючись на те, що відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 30 квітня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 25 730 гривень 39 копійок, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 5 499 гривень 40 копійок, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 18 529 гривень 54 копійки, а також штрафів відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень (фіксована частина) та 1 201 гривня 45 копійок (процентна складова), яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 14 серпня 2014 року позов залишено без задоволення.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 28 жовтня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 30 червня 2006 року у сумі 25 730 гривень 39 копійок, яка складається із заборгованості по кредиту - 5499 гривень 40 копійок, заборгованості по процентам за користування кредитом - 18 529 гривень 54 копійки, штрафів 500 гривень - фіксована частина та 1201 гривня 45 копійок - процентна складова.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено встановлений законом строк на звернення за захистом своїх прав, а тому дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що відповідно до пункту 9.12 Умов і правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною кредитного договору, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання і якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк.

Встановивши, що відповідач належним чином не виконував зобов'язання за кредитним договором, строк дії кредитного договору на час подання банком позовної заяви не закінчився, у зв'язку із чим не вбачав підстав для застосування позовної давності та дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитним договором.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна.

Судами встановлено, що 30 червня 2006 року між банком та ОСОБА_7 укладено договір б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 1 000 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до пункту 3.1.1 Умов і правил надання банківських послуг строк дії картки вказано з її лицьового боку (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця.

За змістом пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг за платіжними картками з установленим мінімальним обов'язковим платежем строки і порядок погашення кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) визначено в Пам'ятці клієнта, яка є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки

стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в ззаінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Проаналізувавши умови кредитного договору сторін у цій справі та зміст зазначених правових норм, необхідно дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Вказана правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року (справа 6-95цс14).

Судом першої інстанції встановлено, що з лютого 2009 року ОСОБА_7 не виконувались зобов'язання з погашення боргових зобов'язань, у зв'язку з тим, що 22 лютого 2009 року останній був затриманий і вироком Вознесеньського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 червня 2010 року засуджений за скоєння злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, до одного року п'яти місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

З позовом до суду банк звернувся лише у червні 2014 року.

Ухвалюючи рішення, апеляційний суд не звернув уваги на те, що пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладання договору на тих самих умовах, на яких він був укладений, а також на те, що після закінчення строку дії договору банк не видавав боржнику грошових коштів і нової платіжної картки, а боржник своїх зобов'язань за договором не виконав.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14.

Таким чином, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про продовження строку дії кредитного договору, а також дотримання позивачем строку позовної давності при зверненні до суду з даним позовом, оскільки матеріали справи не містять даних, що після закінчення строку дії платіжної картки відповідач продовжував нею користуватися або отримував у ПАТ КБ «ПриватБанк» нову кредитну картку.

За таких обставин рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 339 ЦПК України, із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 28 жовтня 2014 року скасувати, рішення Березівського районного суду Одеської області від 14 серпня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Ситнік

Судді: Є.П. Євграфова

І.М. Завгородня

Т.О. Писана

Г.В. Юровська