Ухвала

іменем україни

22 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Гвоздика П.О., Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом першого заступника прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та Департаменту міського господарства Одеської Міської ради, треті особи: Комунальне підприємство «Міське агентство з приватизації житла», Комунальне підприємство «Домоуправління № 18», про визнання недійсним розпорядження про приватизацію квартири, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна, виселення та зняття з реєстрації, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Одеської області від 07 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року перший заступник прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що на балансі Комунального підприємства «Домоуправління № 18» (далі - КП «Домоуправління № 18») предметом діяльності якого є організаційне забезпечення поточного утримання, ремонту та благоустрою маневрено-відселенського житлового фонду тощо, знаходилась низка будинків, в тому числі будинок АДРЕСА_1.

Внаслідок злочинних дій з боку керуючого КП «Домоуправління № 18» ОСОБА_8: 11 листопада 2009 року з ОСОБА_4 було незаконно укладено договір найму жилого приміщення - квартири АДРЕСА_1, яка є власністю територіальної громади м. Одеси. Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу одеської міської ради (далі - УЖКГ та ПЕК ОМР) 17 вересня 2010 року незаконно видано розпорядження про приватизацію та видано свідоцтво про право власності на ім'я ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_9 на вказану квартиру.

17 вересня 2011 року ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_9 продали квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_7

Посилаючись на те, що кримінальна справа за обвинуваченням керуючого КП «Домоуправління № 18» ОСОБА_8 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України закрита на підставі п. «в» ст. ст. 1, 6 Закону України «Про амністію в 2011 році», а у власника майна - територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради не було волі на передачу майна, прокурор просив задовольнити позов на підставі ст. ст. 5, 58, 61 ЖК УРСР, ст. ст. 16, 21, 203, 215, 216, 388, 393 ЦК України.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 07 квітня 2015 року рішення місцевого суду скасовано, ухвалено нове рішення. Позов першого заступника прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради задоволено частково.

Визнано недійсним розпорядження УЖКГ та ПЕК ОМР від 17 вересня 2010 року № 213668 про приватизацію квартири АДРЕСА_1.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, видане УЖКГ та ПЕК ОМР від 17 вересня 2010 року № 19-25311 на ім'я ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_9

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 17 вересня 2011 року між ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_9 та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Г.А., зареєстрований за № 936.

Витребувано у ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1 на користь Одеської міської ради.

Виселено ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_1.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення апеляційного суду Одеської області від 07 квітня 2015 року, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Одеської області від 07 квітня 2015 року, оскільки воно законне та обґрунтоване.

Задовольняючи частково позовні вимоги, апеляційний суд виходив з того, що матеріали кримінальної справи свідчать про незаконність укладення договору найму жилого приміщення з ОСОБА_4 та незаконність приватизації спірної квартири ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_9, розпорядження УЖКГ та ПЕК ОМР від 17 вересня 2010 року № 213668 та свідоцтво про право власності на квартиру, видане УЖКГ та ПЕК ОМР від 17 вересня 2010 року № 19-25311, а тому їх слід визнати недійсними на підставі ст. ст. 21, 393 ЦК України.

Доводи відповідача про відмову у задоволенні позову в частині визнання незаконними правових актів органів місцевого самоврядування на підставі прецедентної практики Європейського суду з прав людини апеляційний суд вважав непереконливими, оскільки ОСОБА_4 розуміла, що її дії носили протиправний характер, а порушення чинного законодавства при укладенні договору найму жилого приміщення та прийняття розпорядження з подальшою видачею свідоцтва про право власності на житло, відбулося не лише з боку керівника КП «Домоуправління № 18».

З огляду на те, що розпорядження органу приватизації та свідоцтво про право власності на квартиру визнано недійними, договір купівлі-продажу квартири також слід визнати недійсним на підставі ст. 203, 215 ЦК України.

Спірна квартира є власність територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради і вибула з володіння власника не з його волі, а тому підлягає витребуванню у ОСОБА_7 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 07 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко П.О. Гвоздик І.М. Завгородня