Справа № 579/1809/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2015 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі: головуючого - судді Бєгунової О.В.

з участю секретаря Писаренко О.М.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Данильчук Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кролевці справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Сумській області про відшкодування моральної шкоди в розмірі 195752 грн.

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він, працюючи начальником відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві у Кролевецькому районі 19 лютого 2013 року отримав травму на виробництві. Створеною наказом відділення від 20 лютого 2013 року комісією складені та затверджені в.о. начальника відділення акти розслідування нещасного випадку на виробництві форми Н-5 та про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1.

17 липня 2013 року він пройшов обстеження у Сумській обласній МСЕК №2, де був визнаний інвалідом ІІ групи по загальному захворюванню. Причина "загальне захворювання" встановлена МСЕК №2 через ініціювання Управлінням Фонду у Сумській області (відповідачем) перерозслідування обставин нещасного випадку, про що до МСЕК №2 22 серпня 2013 року був направлений відповідний лист № 387-09-05.

За зверненням відповідача територіальне управління Держгірпромнагляду у Сумській області видало припис форми Н-9 від 20 вересня 2013 року щодо повторного розслідування нещасного випадку, який за позовом Відділення був скасований як незаконний постановою Сумського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2013 року, залишеного в силі ухвалою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду.

Зазначені судові рішення були направлені ним до МСЕК №2, після чого МСЕК було прийняте рішення про встановлення йому ІІ групи інвалідності з втратою 80% професійної працездатності від трудового каліцтва. Вказане рішення МСЕК №2 було передано Управлінням Фонду в Сумській області та отримане Відділенням у Кролевецькому районі 7 квітня 2014 року для формування особової справи.

Але всупереч судовим рішенням щодо повторного розслідування нещасного випадку, в порушення п.34 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою КМ України від 30 листопада 2011 року №1232, виконавча дирекція Фонду в особі заступника директора Сливкіна П. та Управління Фонду в особі начальника Савченка М.М., виходячи за межі своїх повноважень та порушуючи закон наказом Управління Фонду в Сумській області №83 від 11 квітня 2014 року скасовують накази Відділення у Кролевецькому районі про створення комісії по розслідуванню нещасного випадку з ним (ОСОБА_1) та складені комісією акти форми Н-5 та Н-1 від 25 лютого 2013 року як такі, що суперечать п.10 Порядку, вважаючи, що Відділення Фонду у Кролевецькому районі не є роботодавцем потерпілого (ОСОБА_1), при цьому цим же наказом створена інша комісія з розслідування нещасного випадку для проведення "нового розслідування", неправомірно таким чином зупинивши формування особової справи, що потягло затримку виплат на які він мав право за законом до листопада 2014 року після його звернення до суду.

Крім того, відповідач в порушення встановлених Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою КМ України від 3 грудня 2009 року №1317 та Положенням про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою КМ України від 3 грудня 2009 року №1317, зокрема п.п.23, 24 цього Положення, ініціював шляхом направлення листів на ім'я головного лікаря Сумського обласного центру медико-соціальної експертизи, направлення його медико-експертної справи на заочну консультацію в Український державний НДІ медико-соціальних проблем інвалідності в м.Дніпропетровськ та центральної МСЕК МОЗ. Він вважає вказані дії відповідача неправомірними і такими, що також порушили його права на своєчасне отримання як страхових виплат, так і передбачених законом соціальних послуг за програмою реабілітації від 31 березня 2014 року, а саме: медикаментозне лікування, санаторно-курортне лікування, інших послуг.

Неправомірними діями відповідача йому завдана моральна шкода, пов'язана з погіршенням стану здоров'я, зокрема загострення гіпертонічної хвороби, душевними стражданнями з приводу порушення його законних прав, що принизило його людську гідність.

Посилаючись на ст.ст. 23, 1167 ЦК України він просить стягнути з відповідача завдану йому моральну шкоду в сумі 195752 грн., розмір якої розрахований за формулою, запропонованою О.Ерделевським.

В судовому засіданні позивач у повному обсязі підтримав заявлений позов з зазначених підстав, при цьому відмовився від залучення до участі у справі Виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань як роботодавця потерпілого та пояснив, що саме відповідач вчинив неправомірні дії, які суперечать вимогам ст.ст.21, 30 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" у вигляді безпідставного втручання в роботу МСЕК №2 Сумської області шляхом направлення листа від 22.08.2013 року щодо перерозслідування нещасного випадку, безпідставного ініціювання повторного розслідування нещасного випадку у 2013 та у 2014 році, проведеного з грубим порушенням п.10, 33, 34, 37 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, коли, не будучи роботодавцем та перевищивши свої повноваження посадові особи Управління Фонду в Сумській області скасували акти Н-5 та Н-1, складені за результатами законного, на його думку, розслідування нещасного випадку, організували незаконне "нове" розслідування, діючи в незаконний спосіб впливали на рішення МСЕК №2 в Сумській області шляхом направлення вимог скасування прийнятих щодо нього рішення МСЕК №2 від 31 березня 2014 року, внаслідок чого в цілому він не отримав належних йому за законом страхових виплат та послуг у встановлені законом строки, що завдало йому моральної шкоди у зазначеному в позові розмірі.

Під час судового розгляду судом задоволено клопотання позивача про виключення з кола відповідачів Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві у м.Конотоп.

Представник відповідача в особі Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Сумській області (надалі Управління) позов не визнав, вважаючи його необгрунтованим та недоведеним, та пояснив, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів як факту заподіяння йому моральної шкоди, так і даних про те, в чому вона конкретно полягала. Управління, діючи в межах своїх повноважень, не приймало рішень щодо нарахування та виплату позивачеві страхових виплат, надання відповідних соціальних послуг, тощо. При цьому тривалість формування особової справи позивача для нарахування та виплат страхового відшкодування пов'язана з бездіяльністю самого позивача, який очолюючи Відділення виконавчої дирекції Фонду у Кролевецькому районі, не вжив встановлених законом заходів щодо оформлення його справи як потерпілого, про що свідчить направлений Управлінням на ім'я ОСОБА_1 лист №208-09-05 від 8 липня 2014 року, остаточно надав всі необхідні документи тільки в листопаді 2014 року, після чого страхові виплати були нараховані та сплачені в порядку, передбаченому Порядком призначення, перерахування та проведення страхових виплат. З тих же причин ОСОБА_1 не отримав більше року страхові виплати.

Відповідач вважає необгрунтованими посилання позивача на те, що нещасний випадок, що стався з ним 19 лютого 2013 року був належним чином розслідуваний створеною відділенням виконавчої дирекції Фонду комісією зі складанням актів форми Н-5 та Н-1, оскільки Відділення не є роботодавцем потерпілого і як таке не мало повноважень, передбачених п.10 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві на розслідування нещасного випадку з начальником цього відділення. Ігнорування саме позивачем цих обставин сприяло та потягло тривалі процедури належного розслідування нещасного випадку з ним комісією, склад якої був узгоджений з виконавчою дирекцією Фонду як роботодавцем, та за вказівкою останнього.

При обстеженні позивача у МСЕК №2 в Сумській області Управління діяло в межах своїх повноважень, як робочий орган Фонду соціального страхування від нещасних випадків, з'ясовуючи у встановленому Положенням про медико-соціальну експертизу та Положенням про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності. Обставини, підстави прийнятих МСЕК №2 рішень та наявність причинного зв'язку між виявленими у ОСОБА_1 захворюваннями зору та нещасним випадком з ним 19 лютого 2013 року.

При цьому всі рішення щодо проведення додаткових досліджень зазначених обставин приймались не Управлінням, а посадовими особами МСЕК у межах їх повноважень, визначених вказаними Положеннями, що підтверджується даними медико-експертної справи ОСОБА_1

Отже, відповідачем не було вчинено відносно ОСОБА_1 неправомірних дій, якими за змістом ст.ст.23, 1167 ЦК України могла бути заподіяна моральна шкода. Крім того, на думку відповідача, позивачем пропущений строк позовної давності, встановлений законом при відшкодуванні моральної шкоди в порядку ст.237-1 КЗпП України.

Вислухавши сторони, встановивши фактичні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідачем у справі є Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Сумській області, які згідно зі ст.18 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" являється робочим органом виконавчої дирекції фонду.

Відповідно до Статуту Фонду, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві є некомерційною самоврядною організацією, що створена відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Таким чином, Фонд та його робочі органи, в тому числі Управління, не є органом державної влади за змістом ст.1173 ЦК України.

Отже, правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами ст.23, ч.1 ст.1167 ЦК України, ст.50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (надалі Закон №1105-ХІV) щодо відповідальності Фонду згідно із законодавством за шкоду, заподіяну застрахованим особам внаслідок невиконання, несвоєчасного або неналежного виконання умов страхування, встановлених законодавством.

Зазначеними законами визначені загальні умови відповідальності за заподіяння моральної шкоди.

Так, згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України відповідне зобов'язання виникає за наявності: моральної шкоди, протиправної дії (бездіяльності), причинного зв'язку між діями (бездіяльністю) та моральною шкодою, вини заподіювача шкоди.

Відповідно до ст.23 ЦК України наявність моральної шкоди, в чому вона полягає, чим обгрунтовано розмір її відшкодування згідно із критеріїв, визначених цим законом, доводить потерпілий.

Таким чином, в даному випадку умовою відповідальності Управління як відповідача є неправомірне рішення, дія чи бездіяльність, внаслідок яких завдано моральну шкоду.

При цьому зобов'язання відшкодувати моральну шкоду виникає лише за умови, що така шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності) за наявністю вини відповідача.

Судом встановлено, що наказом директора виконавчої дирекції Фонду від 18 грудня 2000 року ОСОБА_1 призначений начальником відділення виконавчої дирекції Фонду у Кролевецькому районі Сумської області (а.с.44).

19 лютого 2013 року ОСОБА_1 при виконанні службових обов'язків під час місцевого службового відрядження по вул.Спортивній, 4 в м.Кролевець при падінні на пішохідній доріжці отримав травму у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу та забою головного мозку, у зв'язку з якою перебував на стаціонарному лікуванні в Кролевецькій ЦРЛ.

20 лютого 2013 року за наказом в.о. начальника ВВД Фонду в Кролевецькому районі створена комісія з розслідування нещасного випадку з начальником ВВД Фонду ОСОБА_1, який стався 19 лютого 2013 року (а.с.56), якою 25 лютого 2013 року складений акт форми Н-5 та Н-1 і за висновками якої нещасний випадок з ОСОБА_1 стався в робочий час при виконанні дій в інтересах установи і визнано таким, що пов'язаний з виробництвом (а.с.6-10).

За даними повідомлення виконавчої дирекції Фонду від 17.02.2015 року повідомлення про нещасний випадок з ОСОБА_1 внесено до "Системи оцінки стану виробничого травматизму та професійної захворюванності" 20 лютого 2013 року акти за формою Н-1, Н-5 від 8 травня по даному нещасному випадку внесені до Системи в цей же день (а.с. 136).

Враховуючи зазначене та виходячи з вимог п.10 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою КМ України від 30 листопада 2011 року №1232 (надалі Порядок розслідування №1232) створення комісії та складання актів форми Н-1 та Н-5 є обов'язком роботодавця потерпілої особи, в даному випадку виконавчої дирекції Фонду, що підтверджується даними постанови Сумського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2013 року (а.с.10-16).

Реалізація цього обов'язку саме роботодавцем, а не будь-яким іншим суб'єктом має визначені законом юридичні наслідки, зокрема виникнення права на отримання страхових виплат і послуг.

Повноваження відповідача щодо розслідування нещасного випадку з позивачем, участь в проведенні медико-соціальної експертизи, правомірність яких оспорюється позивачем, визначається Положенням про управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Сумській області, затвердженим наказом виконавчої дирекції Фонду від 21 березня 2011 року №216 (а.с.120-121). Згідно з п.2 цього Положення управління в своїй діяльності керується статутом Фонду, рішеннями та виконавчої дирекції Фонду, іншими законодавчими та нормативними актами, що регламентують функціонування системи страхування від нещасного випадку, а також цим Положенням. Відповідно до п.п.6 п.4 Положення Управління відповідно до покладених на нього завдань у разі прийняття відділенням виконавчої дирекції Фонду рішення, що суперечить законам України, постановам правління чи наказам дирекції Фонду, іншим законодавчим та нормативно-правовим актам, скасовує його; п.п.16 п.4 - бере участь у встановленні медико-соціальною експертизою ступеня втрати працездатності потерпілим; п.п.4 п.8 - начальник управління у межах своєї компетенції видає накази, постанови та розпорядження, організовує та контролює їх виконання.

З пояснень сторін в судовому засіданні та листів виконавчої дирекції Фонду від 10.10.2013 року №934-05-01 на ім'я начальника Управління у Сумській області Савченка М.М. (а.с.138), наказу директора виконавчої дирекції Фонду від 10.12.2013 р. п.2 якого начальнику Управління Савченку М.М. доручено виконати всі необхідні дії щодо завершення розслідування нещасного випадку, що стався з начальником відділення виконавчої дирекції Фонду у Кролевецькому районі ОСОБА_1 та направлення його на повторне обстеження МСЕК (а.с.122), який позивачем не оскаржений і не визнаний у встановленому законом порядку незаконним, листа виконавчої дирекції Фонду на ім'я начальника управління у Сумській області Савченка М.М. від 7.04.2014 року №125-09-3 щодо організації управлінням розслідування нещасного випадку з позивачем та складання відповідних актів (а.с.123) вбачається, що оспорювані позивачем як неправомірні дії відповідача в контексті встановлених судом обставин не є незаконними, отже неправомірними й такими, що завдали моральної шкоди позивачеві.

Так, оскаржений відділенням Фонду у Кролевецькому районі та скасований постановою Сумського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2013 року, залишеною в силі ухвалою колегії Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2014 року (а.с.10-16) припис №01 територіального управління державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України в Сумській області від 20.09.2013 року №06-05/79 в.о. начальника ВВД ФССНВ у Кролевецькому районі (а.с.64-66) та зазначені судові рішення відносно припису не спростовують правомірності наступних дій відповідача, спрямованих на проведення належного розслідування нещасного випадку з позивачем відповідно до п.10 Порядку проведення розслідування, виконання вимог п.14 цього Порядку та участі в проведенні медико-соціальної експертизи. При цьому аналіз норм нормативно-правових актів, якими регулюються зазначені правовідносини, дозволяє суду дійти висновку про те, що призначене наказом № 83 від 11 квітня 2014 року начальником управління Фонду у Сумській області (а.с.73) розслідування нещасного випадку з позивачем шляхом створення комісії, за своєю правовою сутністю не є призначенням повторного розслідування, як стверджує позивач, яке повинно відповідати вимогам ст.34 Порядку, зокрема щодо суб'єктів повторного розслідування нещасного випадку на виробництві, виходячи з наступного.

Проведене відділенням Фонду у Кролевецькому районі на підставі наказу в.о. начальника відділення № 3 від 20 лютого 2013 року та складені створеною за цим наказом комісією акти форми Н-5 та Н-1 (а.с.56, 6-9) за умови, що відділення Фонду у Кролевецькому районі не є роботодавцем позивача, (зазначений факт не підлягає доказуванню в силу ч.3 ст.61 ЦПК України), не тягне будь-яких правових наслідків у вигляді призначення страхових виплат потерпілому, тобто не є належним, а нещасний випадок з позивачем станом на 11 квітня 2014 року, за таких обставин, не можна визнати таким, що розслідуваний відповідно до діючого Порядку. Отже, посилання позивача на порушення відповідачем п.34 Порядку проведення розслідування нещасних випадків є необгрунтованим, оскільки зазначена норма взагалі не підлягала застосуванню.

Таким чином, наказ № 83 від 11 квітня 2014 року начальника управління виконавчої дирекції Фонду у Сумській області, яким скасовані акти форми Н-5 та Н-1 від 25 лютого 2013 року, затверджені в.о. начальника відділення ВД Фонду у Кролевецькому районі та створена комісія з розслідування нещасного випадку з позивачем, який останнім не оскаржений та невизнаний незаконним, не суперечить Порядку розслідування нещасних випадків, Положенню про Управління в Сумській області та відповідним рішенням виконавчої дирекції Фонду як роботодавця позивача, викладених у зазначених вище листах та наказах виконавчої дирекції, а саме:

п.10 Порядку проведення розслідування нещасних випадків, яким саме і тільки роботодавцю предписане проведення розслідування нещасного випадку на виробництві шляхом створення комісії;

п.14 Порядку щодо складання, затвердження та направлення актів форми Н-5 та Н-1;

п.2, п.п.6 п.4 Положення про Управління виконавчої дирекції Фонду у Сумській області;

наказу виконавчої дирекції Фонду № 639 від 10 грудня 2013 року (а.с.122).

З зазначених підстав суд визнає обгрунтованими доводи відповідача про те, що саме акти форми Н-5 та Н-1, складеними комісією, створеною наказом начальника Управління Фонду в Сумській області від 11 квітня 2014 року № 83 та затвердженими начальником Управління 8 травня 2014 року є належним і законним результатом розслідування нещасного випадку з позивачем (а.с. 74, 75).

Відповідно до п.п.16 п.4 Положення про управління виконавчої дирекції Фонду у Сумській області управління бере участь у встановленні медико-соціального експертного ступеня втрати працездатності потерпілим.

Порядок і форми реалізації участі робочих органів Фонду передбачені відповідними нормами Положення про медико-соціальну експертизу (п.19) та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженими постановою КМ України від 3 грудня 2009 року №1317.

Виходячи зі змісту зазначених нормативно-правових актів відповідач мав законні повноваження щодо участі у встановленні медико-соціального експертного ступеня втрати працездатності позивачем.

По справі встановлено, що позивач був направлений на первинний огляд 9 липня 2013 року до обласної МСЕК №2 в м.Суми (а.с.159, 160) та за результатами первинного огляду був визнаний інвалідом ІІ групи по зору від загального захворювання, про що свідчить довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 17.09.2013 року (а.с. 162), від отримання виписки з акту огляду МСЕК ОСОБА_1 відмовився (а.с. 173).

Після надходження до МСЕК №2 судових рішень про скасування припису Держгірпромнагляду у Сумській області від 20.09.2013 року за актом №390 (а) продовження огляду МСЕК від 31 березня 2014 року позивач був визнаний інвалідом ІІ групи по зору зі ступенем втрати професійної працездатності 80% від трудового каліцтва (а.с.174-177), тоді ж складена індивідуальна програма реабілітації інваліда (а.с.83-88).

Зазначені документи листом начальника управління Фонду у Сумській області від 7 квітня 2014 року №100-09-05 направлені начальнику відділення Фонду у Кролевецькому районі ОСОБА_1 для оформлення особової справи інваліда (а.с.139).

Згідно із направленням від 23 липня 2013 року Обласна МСЕК №2 направила на очну консультацію в офтольмологічне відділення Українського НДІ медико-соціальних проблем ОСОБА_1 з метою уточнення діагнозу та ступеню обмеження життєдіяльності (а.с.160 об., 161), (а.с.104).

Медико-експертна справа ОСОБА_1 була повернута до МСЕК №2 17 вересня 2013 року (а.с.164) у зв'язку з неявкою ОСОБА_1 на обстеження, який, як слідує з його пояснень у судовому засіданні, вважав це направлення на обстеження незаконним, оскільки пройшов обстеження у Сумських медичних закладах, а зазначене направлення незаконним втручанням відповідача в проведення медико-соціальної експертизи посилаючись при цьому на лист начальника Управління Савченка М.М. в.о. головного лікаря Сумського обласного центру медико-соціальної експертизи від 22.08.2013 року №387-09-05 (а.с.163).

Медико-експертна справа відносно ОСОБА_1 обласної МСЕК №2 містить звернення (лист) начальника Управління виконавчої дирекції Фонду у Сумській області на ім'я головного лікаря Сумського обласного центру медико-соціальної експертизи від 6.06.2014 року №201-09-05 щодо скасування рішення Сумської обласної МСЕК №2 від 31 березня 2014 року відносно ОСОБА_1 у зв'язку з не встановленням належним чином причинного зв'язку між виявленим у нього захворюванням очей та нещасним випадком з ним 19 лютого 2013 року внаслідок ухилення ОСОБА_1 від обстеження в клініці м.Дніпропетровська (ДУ "УкрдержМДІ МСПІ МОЗ України"), а також скасування актів форми Н-5 та Н-1 від 25 лютого 2013 року на підставі яких МСЕК №2 прийняла своє рішення 31 березня 2014 року (а.с. 204).

При цьому до медико-експертної справи ОСОБА_1 були направлені акти форми Н-5 та Н-1, затверджені 8.05.2014 року (а.с.179).

Згідно з рішеннями головного лікаря-експерта, члена комісії МСЕК №2, обласного центру медико-соціальної експертизи з метою уточнення тактики медико-соціальної експертизи в даному випадку 18 червня 2014 року медико-експертна справа №5700 ОСОБА_1 була направлена на заочну консультацію в м.Дніпропетровськ ДУ "УкрдержНДІ МСПІ МОЗ України" (а.с.180-182), а після отримання відповіді про сумнівність встановленого діагнозу від 24.07.2014 року (а.с.183) 1 серпня 2014 року головному лікарю Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ України (а.с.185).

Зазначені звернення відповідача до МСЕК №2 позивач вважає протиправними, такими, що затягнуло формування його особової справи відділенням Фонду у Кролевецькому районі, виплату йому належних страхових внесків, можливість користування соціальними послугами за програмою реабілітації та завдало моральної шкоди.

Як зазначалось вище, відповідач, як робочий орган Фонду бере участь у встановленні медико-соціальною комісією ступеня втрати працездатності потерпілим, тому звернення відповідача в будь-якій формі, в тому числі у формі листування з метою повідомлення МСЕК про суттєві обставини розслідування нещасного випадку, необхідності встановлення обставин, які впливають на остаточний висновок МСЕК, що і витікає зі змісту листів відповідача від 22.08.2013 року та 06.06.2014 року, відповідає обсягу повноважень відповідача визначених його статутними положеннями та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві", зокрема ст.36 цього Закону.

При цьому суд враховує, що рішення за цими зверненнями приймались не відповідачем, а посадовими особами МСЕК № 2, що підтверджується матеріалами медико-експертної справи ОСОБА_1 (а.с.159-188), та відтак відсутні підстави для висновку про те, що ці дії відповідача мають безпосередній причинний зв'язок з фактичною тривалістю оформлення особової справи ОСОБА_1 для проведення йому страхових виплат.

Тому твердження позивача про те, що в даному випадку дії відповідача є неправомірним втручанням в діяльність МСЕК № 2 суд визнає неогрунтованими.

Відсутні підстави для визнання таким, що не відповідає закону лист начальника управління у Сумській області Савченка М.М. від 8.07.2014 року №218-09-05 на ім'я начальника відділення Фонду у Кролевецькому районі (а.с.77) щодо недоліків у формуванні особової справи №212 потерпілого ОСОБА_1 у зв'язку з допущенням останнім як начальником відділення неповноти та порушень у формуванні справи та необхідності одержання результатів медико-експертних досліджень, оскільки само по собі направлення Управлінням цього листа, як слідує з його змісту, відповідає вимогам Положення про його діяльність щодо здійснення контрольних функцій щодо діяльності відділень Фонду.

Частина 1 ст.1167 ЦК України містить пряму вказівку на протиправність поведінки, тобто неправомірність рішень, дій чи бездіяльності як підстави для відшкодування моральної шкоди.

Судом не встановлено, що відповідачем неправомірно прийняті рішення, вчинені дії або бездіяльність, які б мали безпосередній причинний зв'язок з обставинами, з наявністю яких позивач пов'язує заподіяння йому моральної шкоди, в даному випадку тривалу невиплату йому страхового відшкодування та неможливість користування соціальними послугами за індивідуальною програмою реабілітації.

Доводи позивача про відсутність підстав для проведення розслідування нещасного випадку з ним на підставі наказу начальника Управління в Сумській області №83 від 11 квітня 2014 року та неправомірності оспорювання відповідачем актів форми Н-5 та Н-1 від 25 лютого 2013 року як результату проведеного відділенням у Кролевецькому районі розслідування спростовуються наведеними доказами.

З цих же підстав суд визнає неогрунтованими доводи позивача про неправомірність втручання відповідача в проведення МСЕК № 2 медико-соціальної експертизи, крім того, суд приймає до уваги те, що рішення (висновок) МСЕК №2 від 17.09.2013 року (а.с.162), яке не оскаржувалось позивачем у встановленому законом порядку, направлення його на очну консультацію до НДІ в м.Дніпропетровськ, рішення про направлення його медико-експертної справи на заочну консультацію та центральну комісію МОЗ, що позивач вважає неправомірним і таким, що завдало йому моральної шкоди, прийняті не відповідачем і не можуть бути оспорені в межах заявленого позову.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що рішенням та діями відповідача, правомірність яких оспорюється позивачем, йому завдана моральна шкода.

При цьому суд враховує, що відповідач, діючи в межах своїх повноважень не приймав та не скасовував рішень щодо нарахування та виплату ОСОБА_1 належних страхових виплат, і згідно з постановами начальника відділення виконавчої дирекції Фонду в м.Конотопі (після ліквідації 30.09.2014 року відділення у Кролевецькому районі) від 10 листопада 2014 року та 12 листопада 2014 року за заявою потерпілого ОСОБА_1 від 17 липня 2014 року після надання ним всіх необхідних документів за переліком, визначеним п.3, п.п.31, 35 Порядку призначення перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою КМ України від 27.04.2007 року №24, позивачу нараховані та виплачені щомісячні страхові платежі з 11 липня 2013 року безстроково та одноразова страхова виплата в сумі 74096 грн. 24 коп. (а.с.98-103).

Отже, розглянувши по суті справу, суд не встановив передбачених ст.ст.23 ч.1 ст.1167 ЦК України підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

ОСОБА_1 в позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Кролевецький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя О. В. Бєгунова