Справа № 163/924/15-ц
Провадження № 2/163/151/15
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Любомль 20 липня 2015 року

Любомльський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Мосієвича І.В.,

при секретарі Костюк Р.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним.

встановив:

У суд з позовною заявою звернулася ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання заповіту ОСОБА_6, посвідченого секретарем Штунської сільської ради ОСОБА_3, реєстровий номер 16 від 15.10.2014 року, недійсним.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що 16 жовтня 2014 року в с. Штунь Любомльського району Волинської області померла її мати ОСОБА_6 Протягом життя діти померлої: ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7 допомагали їй та доглядали її. Організацію її поховання та всі витрати повязані з цим поніс ОСОБА_8. На думку позивачки, у спадкодавця ОСОБА_6 не було жодних підстав, причин, мотивів чи внутрішніх переконань складати заповіт лише на користь ОСОБА_2, а тому вона вважає, що вищевказаний заповіт був складений під впливом обману, помилки або ж в момент його складання вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

Позивачка у судовому засіданні вимоги позову підтримала, та пояснила, що мати, коли була жива, не виявляла бажання залишити будинок своїй дочці ОСОБА_2, і вважає що спадкодавець заповіла усе своє майно ОСОБА_2 під її впливом, а тому просить визнати заповіт недійсним.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги позивача не визнала та пояснила, що спадкодавець була її рідною матір'ю, вона здійснювала за нею догляд до дня її смерті, заповіт був складений ОСОБА_6 за її власною волею, без вчинення будь-якого тиску на неї, тому підстав визнання його недійсним не має.

Представник третьої особи секретар Штунської сільської ради в суді зазначила, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_9 не підлягають до задоволення, оскільки спірний заповіт було складено ОСОБА_6 за її особистим волевиявленням. При посвідченні заповіту було їй роз'яснено наслідки заповіту і її право змінювати та скасовувати заповіт. Спадкодавець ОСОБА_6 під час складання заповіту повністю розуміла і усвідомлювала свої дії, ознак будь-якої психічної хвороби у неї не було. Що також у судовому засіданні підтвердив депутат Штунської сільської ради ОСОБА_10, який був присутній при підписанні заповіту.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та в обґрунтування яких зазначили, що оскільки вона померла на другий день після складання заповіту то під час його складання погано почувалася і не могла усвідомлювати своїх дій.

Суд, заслухавши сторони, свідків та вивчивши матеріали справи прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити з наступних підстав.

З свідоцтва про смерть серії 1-ЕГ № 162642 від 17.10.2014 року вбачається, що ОСОБА_6 померла 16.10.2014 року в с. Штунь Любомльського району Волинської області.

Відповідно свідоцтва про народження серії III-ЕГ № 250288 спадкодавець ОСОБА_6 була матірю позивачки ОСОБА_11, яка змінила своє дошлюбне прізвище Корнелюк на прізвище чоловіка ОСОБА_9, згідно свідоцтва про одруження серії I-ЕГ № 059239 від 06.05.2003 року.

З паспорта серії АС 565166 вбачається, що ОСОБА_1, яка народилась 03.08.1970 року в селі Штунь Любомльського району Волинської області зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки від 26.02.2015 № 96 виданої Штунською сільською радою заповіт від імені ОСОБА_12 посвідчувався сільською радою 15.10.2014 року і зареєстрований в реєстрі під номером 16, заповіт не змінювався і не скасовувався, спадкоємцем за заповітом є її дочка ОСОБА_2.

Відповідно довідок від 26.02.2015 року № 96, 97 ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, та він здійснив поховання покійної ОСОБА_6.

З паспорта серії АС 509576 вбачається, що ОСОБА_4, який народився 19 липня 1958 році в селі Штунь Любомльського району Волинської області, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1.

З паспорта серії АС 502945 ОСОБА_5, яка народилась 03.08.1970 року в селі Штунь Любомльського району Волинської області, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Із заповіту від 15 жовтня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 16 посвідченого секретарем Штунської сільської ради Любомльського району ОСОБА_3, спадкодавець ОСОБА_6 заповіла все своє майно своїй дочці ОСОБА_2.

Відповідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем, а також заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими , службовими особами , визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Згідно ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про нотаріат» до нотаріальних дій , що вчиняються посадовими особами виконавчих комітетів сільських , селищних, міських Рад народних депутатів віднесено і посвідчення заповітів.

Відповідно до ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Як встановлено судом, при оформленні даного заповіту були дотримані вимоги до форми заповіту, а саме, заповіт складено у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт до підписання був прочитаний уголос заповідачем ОСОБА_12 та особисто нею підписаний і при його складанні та посвідченні дотримано таємницю заповіту. Крім того, даний заповіт, відповідно до вимог ст. 1251 ЦК України, було посвідчено секретарем Штунської сільської ради уповноваженою на це посадовою особою. Доказів, що спадкодавець ОСОБА_6 перебувала у такому стані, коли не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, а також, що її волевиявлення не було вільним і здійснювалось під тиском, позивачем надано не було. При цьому, судом було розянено сторонам їх право на заявлення клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи стану спадкодавця ОСОБА_6М на момент вчинення правочину, проте від сторін, в тому числі від позивача, заяв і клопотань не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що заповіт, складений ОСОБА_6 відповідав її дійсному волевиявленню, як спадкодавця і достовірних доказів для визнання його недійсним судом не встановлено, а тому у задоволені позову ОСОБА_13 про визнання заповіту недійсним слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 61, 209, 213, 214-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 203, 209, 215, 1247, 1248, 1251, 1255, 1257 ЦК України, суд, -

вирішив :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання заповіту, реєстровий номер 16 від 15.10.2014 року недійсним відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Повний текст рішення буде складено 24 липня 2015 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги, а уразі якщо рішення було постановлено без участі осіб, які його оскаржують, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: суддя І.В.Мосієвич