Справа № 296/4312/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" липня 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Драча Ю. І.,

за участю секретаря судового засідання Івашко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради, третя особа Комунальне підприємство Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 9 Житомирської міської ради про визнання права на постійне користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду із вказаним позовом, в якому просили визнати за ними право постійного користування квартирами № 1 та 2 у будинку № 70 по вулиці Східна у місті Житомирі

В обгрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що з 2001 року по теперішній час вони постійно проживають у вказаних житлових приміщеннях, сплачують за житлово-комунальні послуги, несуть інші витрати на утримання квартир. Квартири № 1 та 2 належать до державного житлово фонду і перебувають у власності Житомирської міської ради та на балансі КП ВЖРЕП 9 Житомирської міської ради. Житлові приміщення були надані ОСОБА_1 та членам її сімї, як працівнику підприємства. Рішеннями відповідача їм було надано дозвіл на реєстрацію строком на 1 рік. Зазначили, що у звязку з постійним проживанням між ними та відповідачем фактично укладений договір найму квартир. Проте відповідач відмовляється надати дозвіл на постійну реєстрацію місця проживання позивачів, посилаючись на те що вони не мають рішення суду про визнання за ними права на постійне користування квартирами № 1 та 2. У звязку з цим позивачі просять суд визнати за ними право на постійне користування вказаними житловими приміщеннями.

Позивач ОСОБА_1 та її представник, який також є представником інших позивачів, позов підтримали з наведених у ньому підстав і просили його задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечила, посилаючись на відсутність правових підстав для його задоволення, оскільки у позивачів відсутній ордер на квартири № 1 та 2, який є єдиною підставою для набуття ними права постійного користування і реєстрації.

Представник третьої особи проти задоволення позову заперечив, зазначивши, що позивачами обраний невірний спосіб захисту прав, оскільки визнання в судовому порядку права на постійне користування житловими приміщеннями державного і громадського житлового фонду не передбачене законодавством. Крім цього вказав, що оскільки позивачі постійно проживають у квартирах № 1 та 2, то вже мають право на користування ними і це право ніким не оспорюється. Також представник третьої особи зазначив, що для постійної реєстрації у житлових приміщеннях необхідний ордер, який є єдиною підставою для вселення і проживання та реєстрації позивачів у житлових приміщеннях.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Повно і всебічно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Листом в. о. заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_4 від 03.08.2001 р. начальнику ВЖРЕП № 9 було надано дозвіл на заселення, зокрема, кімнати № 2 у будинку № 70 по вул. Східна. На підставі рішення профспілкового комітету КВЖРЕП 9 від 29.08.2001 р. ОСОБА_1 було надано для проживання кімнату № 2 у будинку по вул. Східна, 70. Листом від 25.06.2004 р. № 18/3555 Виконавчий комітет Житомирської міської ради надав дозвіл ОСОБА_1 на виділення їй та членам її сімї кімнати № 1 у будинку № 70 по вулиці Східна з реєстрацією місця проживання строком на 1 рік. Рішенням Виконавчого комітету міської ради від 23.02.2006 р. № 172 позивачам було надано дозвіл на реєстрацію у кімнатах № 1 та 2 строком на 1 рік. Рішенням Виконкому міської ради від 16.04.2014 р. № 105 позивачам знову було продовжено дію дозволу на проживання і реєстрацію строком на 1 рік у вказаних кімнатах.

З доданих позивачами постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 19.11.2010 р., ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2011 р. та ухвали Вищого адміністративного суду України від 23.10.2013 р. вбачається, що кімнати № 1 та 2 у будинку № 70 по вул. Східна належали до фонду житла для тимчасового проживання громадян на підставі рішення Виконкому міської ради від 23.07.2008 р. № 537. Постановою Корольовського районного суд м. Житомира від 19.11.2010 р., залишеною без змін вищевказаними ухвалами судів апеляційної та касаційної інстанцій, рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 23.07.2008 р. № 537 визнано нечинним в частині включення до фонду житла для тимчасового проживання громадян кімнат № 1 та 2 у будинку по вул. Східна, 70 у м. Житомирі. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд не піддає сумніву встановлені постановою Корольовського районного суду міста Житомира від 19.11.2010 р. обставини щодо статусу займаних позивачами житлових приміщень. Таким чином судом встановлено, що кімнати № 1 та 2 у будинку № 70 по вулиці Східна у м. Житомирі не належать до фонду житла для тимчасового проживання громадян, а є звичайними обєктами державного житлового фонду.

Проте, вимоги позивачів є такими, що не підлягають задоволенню. Як встановлено під час судового розгляду, позивачі з 2001 року постійно проживають у кімнатах № 1 та 2, вимог щодо їх вислення від відповідача не надходило, їхні права на проживання у вказаних житлових приміщеннях ніким не оспорються.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЖК України державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд). Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду. Згідно зі ст. 51 ЖК України жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів. Відповідно ч. 1 ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Як вбачається з матеріалів справи позивачі поселилися у спірне житло на підставі дозволу Виконавчого комітету міської ради тимчасово з реєстрацією на один рік. Крім того, як свідчать матеріали справи, на підставі листів відповідача, позивачам неодноразово продовжувався термін для проживання у спірних кімнатах, при цьому житлове приміщення надавалося терміном на один рік з правом на тимчасове проживання.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем і наймачем - громадянином, на імя якого видано ордер.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, ордер на жиле приміщення відповідно до ст. 58 ЖК України позивачі не отримували, рішення Виконкому міської ради про надання або відмову у наданні жилого приміщення позивачам не приймалося, при цьому позивачі зазначене питання перед відповідачем не порушували, дії відповідача щодо ненадання ордеру в судовому порядку не оскаржували. Таким чином позивачі права на постійне проживання у спірних жилових приміщеннях не набули.

Керуючись ст. ст. 9, 51, 58, 61 Житлового кодексу України та ст. ст. 3, 10, 11, 15, 60, 61, 208, 209, 212-215, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради, третя особа Комунальне підприємство Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 9 Житомирської міської ради, про визнання права на постійне користування житлом відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з моменту його проголошення до апеляційного суду Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги через Корольовський районний суд м. Житомира.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю. І. Драч