Справа № 226/1303/15-ц
Провадження № 4-с/226/2/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2015 року м. Димитров

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Петуніна І.В.,

при секретарі Альберті О.В.,

за участю заявника (боржника) ОСОБА_1

заінтересованої особи: стягувача ОСОБА_2,

державного виконавця ВДВС Димитровського міського управління юстиції Донецької області ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Димитров скаргу ОСОБА_1 на постанови державного виконавця ВДВС Димитровського міського управління юстиції Донецької області ОСОБА_3 від 23.04.2015р.

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до Димитровського міського суду Донецької області зі скаргою на постанови державного виконавця ВДВС Димитровського міського управління юстиції Донецької області ОСОБА_3 від 23.04.2015р. про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, в обґрунтування якої вказала, що рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 20.11.2014р., з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті судові витрати: судовий збір у сумі 243,60 грн., витрати на проведення судово-генетичної експертизи у сумі 4427,79 грн., витрати на автобусні квитки загальною вартістю 200 грн. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 18.02.2015р. вищевказане рішення залишено без змін. У березні 2015р. заявник направила скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.04.2015р. відкрито касаційне провадження та зупинено виконання рішення Димитровського міського суду Донецької області від 20.11.2014р. та ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 18.02.2015р.

У ВДВС Димитровського міського управління юстиції знаходиться на виконанні виконавчий лист 2/226/338/2014 виданий 12.03.2015р. на виконання рішення Димитровського міського суду Донецької області від 20.11.2014р. по справі № 2/226/338/2014.

Заявник 23.04.2015р. звернулася до ВДВС Димитровського міського управління юстиції із заявою про прийняття ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.04.2015р. якою зупинено виконання рішення Димитровського міського суду Донецької області від 20.11.2014р. та ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 18.02.2015р. по справі № 2/226/338/2014 (вх.№ 198кн0460 від 23.04.2015р.).

Однак, незважаючи на зупинення виконання судового рішення, державний виконавець ВДВС Димитровського міського управління юстиції приймає постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 23.04.2015р., якою накладено арешт на все рухоме майно заявника, а також приймає постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 23.04.2015р., якою накладено арешт на все нерухоме майно заявника. Зазначені постанови були отримані заявником 29.04.2015р. Вважає, що вищевказані підлягають с касуванню з наступних підстав.

У порушення ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець не зупиняє виконавче провадження, що підлягає обовязковому зупиненню на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.04.2015р., а проводить виконавчі дії у вигляді накладення арешту на майно боржника.

Стаття 11 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного та у повному обсязі виконання рішення, зазначеного у документі на примусове виконання рішення (далі виконавчий документ), у спосіб та у порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їх клопотання; заявляє у встановленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом. Жодним з вищевказаних обовязків, державний виконавець не скористався, що свідчить про те, що виконавчі дії ще не проведені.

Загальна сума по виконавчому листу, яка підлягає стягненню, складає 4871,39 грн., тобто у 2 рази менше 10 розмірів мінімальної заробітної плати. Для чого державний виконавець наклала арешт, якщо закон забороняє реалізацію цього майна?

У звязку з цим просить визнати незаконними та скасувати постанови державного виконавця ВДВС Димитровського міського управління юстиції Донецької області ОСОБА_3 від 23.04.2015р. про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно.

До судового засідання боржник та стягувач не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Державний виконавець ВДВС Димитровського міського управління юстиції Донецької області ОСОБА_3 до судового засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду письмові заперечення, де вказала, що 20.03.2015р. до ВДВС Димитровського міського управління юстиції на примусове виконання ОСОБА_2 предявив виконавчий лист № 2/226/338/2014 від 12.03.2015р., виданий Димитровським міським судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат на загальну суму 4871,39 грн. 23.03.2015р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження копії якої були направлені сторонам виконавчого провадження. Державним виконавцем направлено запит до ДПС України про джерела отримання доходів боржника та номери рахунків, відкритих у банках. Згідно відповіді ДПС України, боржник ніде не працює та рахунків немає. Також направлено запит до ЦНППВААЗ м.Красноармійська про наявність рухомого майна, належного боржнику, згідно відповіді, рухомого майна за боржником не зареєстровано. Боржнику належить нерухоме майно, а саме 1/2 частка квартири за адресою: м-н «Західний», 73/43, м.Димитров.

21.04.2015р. ОСОБА_1 зявилася до ВДВС та була попереджена про кримінальну відповідальність за ст.382 КК України. 23.04.2015р. до ВДВС від стягувача ОСОБА_2 надійшла заява про арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить боржнику ОСОБА_1 23.04.2015р. державним виконавцем винесено постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження всього рухомого та нерухомого майна. 23.04.2015р. до ВДВС від боржника ОСОБА_1 надійшла заява про зупинення виконавчого провадження згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.04.2015р.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», 24.04.2015р. державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, вважає, що нею не порушено вимоги діючого законодавства та Закону України «Про виконавче провадження». У звязку з цим просить відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанови державного виконавця ВДВС Димитровського міського управління юстиції Донецької області.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав.

12.03.2015р. на підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 20.11.2014р. та ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 18.02.2015р., за яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто 4871,39 грн. судових витрат, з яких судовий збір становить 243,60 грн., витрати на проведення судово-генетичної експертизи 4427,79 грн., витрати на автобусні квитки 200 грн. (а.с.114-116, 156-160, 170).

23.03.2015р. на підставі даного виконавчого листа старшим державним виконавцем відділу ДВС Димитровського МУЮ Донецької області ОСОБА_3 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та боржнику було запропоновано в строк до 30.03.2015р. сплатити борг добровільно.

Відповідно до підписки боржника ОСОБА_1 від 21.04.2015р., вона попереджена про кримінальну відповідальність за ст.382 КК України, при цьому зазначила, що борг не сплатила з причини того, що вона не працює та доходів у неї не має, зобовязується сплачувати по 20 грн. щомісячно.

Постановами від 23.04.2015р. державного виконавця відділу ДВС Димитровського МУЮ Донецької області ОСОБА_3 було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно.

23.04.2015р. боржник ОСОБА_1 звернулася до відділу ДВС Димитровського МУЮ Донецької області із заявою про прийняття ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.04.2015р. до виконання. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.04.2015р., зупинене виконання рішення Димитровського міського суду Донецької області від 20.11.2014р. та ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 18.02.2015р. до закінчення розгляду касаційної скарги Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Постановою від 24.04.2015р. державного виконавця відділу ДВС Димитровського МУЮ Донецької області ОСОБА_3, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/226/338/2014 виданого 12.03.2015р. Димитровським міським судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4871,39 грн. зупинене.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.06.2015р., рішення Димитровського міського суду Донецької області від 20.11.2014р. та ухвала Апеляційного суду Запорізької області від 18.02.2015р., залишені без змін.

Судові рішення, згідно ст.124 Конституції, України є обовязковими до виконання на всій території України.

Відповідно до Законів України «Про державну виконавчу службу» та «Про виконавче провадження» органом, на який покладається примусове виконання рішень в Україні, є державна виконавча служба. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і у повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. До кола цих заходів відповідно до статті 52 вказаного Закону віднесено звернення стягнення на грошові кошти та майно боржника. Зазначені виконавчі дії згідно ч.1 ст.20 Закону України «Про виконавче провадження» провадяться державним виконавцем за місцем проживання, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Згідно п.4 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає обовязковому зупиненню у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець виносить вмотивовану постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтями 37 і 38 цього Закону, яка затверджується начальником або заступником начальника відділу, якому підпорядкований державний виконавець. Постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1-17 частини першої статті 37 цього Закону, державний виконавець виносить не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про такі обставини, а з підстави, передбаченої пунктом 18 частини першої статті 37 цього Закону, у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Копія постанови надсилається сторонам у триденний строк.

Як вбачається з матеріалів справи, у наступний робочий день після надходження заяви боржника разом з ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.04.2015р., тобто 24.04.2015р. державний виконавець зупинила виконавче провадження, таким чином суд вважає, що державний виконавець діяла відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

До того ж, за змістом ч.4 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», протягом строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться. Накладений державним виконавцем арешт на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, не знімається. У період зупинення виконавчого провадження державний виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів щодо розшуку боржника (його майна) або перевірки його майнового стану.

Крім цього, згідно ч.7 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобовязаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Боржником не надані відомості ні державному виконавцю ні суду, чи є арештоване нерухоме майно єдиним житлом боржника, оскільки згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців від 15.05.2015р., ОСОБА_1 є співвласником будинку за адресою: пров.Плеханова, 11, м.Черкаси на підставі Свідоцтва про право власності від 16.01.1995р. виданого Соснівським районним виконавчим комітетом та співвласником квартири за адресою: м-н «Західний», 73/43, м.Димитров Донецької області на підставі Свідоцтва про право власності від 24.07.2008р. виданого Комунальним підприємством «Служба єдиного замовника».

Таким чином, суд вважає, що державний виконавець діяв правомірно і в межах наданих йому Законом повноважень. Оскільки порушень прав чи свобод заявника винесенням постанови від 23.04.2015р. про накладення арешту на все нерухоме майно та винесенням постанови від 23.04.2015р. про накладення арешту на все рухоме майно не встановлено, суд вважає за необхідне в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.124 Конституції України, ст.ст.11, 20, 37, 39, 52 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.386-388 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на постанови державного виконавця ВДВС Димитровського міського управління юстиції Донецької області ОСОБА_3 від 23.04.2015р. про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, залишити без задоволення.

Ухвала суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка подається до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом пяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя