Справа №490/5645/15-ц 25.12.2015 25.12.2015 25.12.2015
Провадження №22-ц/784/3147/15
Справа №490/5645/15-ц
Провадження №22-ц/784/3147/15 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія 50 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
Рішення

Іменем України

25 грудня 2015 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Серебрякової Т.В.,

суддів: Лисенка П.П., Галущенка О.І.,

з секретарем судового засідання Лівшенко О.С.,

за участі: позивача - ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,

відповідача - ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6,

третьої особи - ОСОБА_7,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_3 рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 16 листопада 2015 року, ухвалене у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_7, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року ОСОБА_3 предявив позов до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що з 10 грудня 1999 року по 06 листопада 2008 року він перебував в шлюбі з відповідачем ОСОБА_5 Від шлюбу мають сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який вже досяг повноліття, але продовжує навчання на 2 курсі в Державному вищому начальному закладі «Миколаївський політехнічний коледж» І рівня акредитації на денній формі навчання, у звязку з цим потребує матеріальної допомоги.

Відповідач є працездатною особою, але добровільно матеріальної допомоги на утримання сина на час навчання не надає.

Посилаючись на своє скрутне матеріальне становище, оскільки він є пенсіонером та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір якої не вистачає на утримання дитини, а відповідач працює та отримує дохід, позивач просив позов задовольнити, стягнути з ОСОБА_5 на його користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_7 в твердій грошовій сумі 1 000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду та до закінчення сином навчання, тобто до 01 липня 2017 року.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 09 липня 2015 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено ОСОБА_7.

Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 16 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в звязку з його навчанням у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 16 листопада 2015 року та до 01 липня 2017 року, але не більше ніж до досягнення сином 23-х років, а на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн.60 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просив його змінити в частині визначення розміру стягнутих аліментів, стягнувши з відповідача на його користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_8 в розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи з 09 червня 2015 року і до 01 липня 2017 року, але не більше ніж до досягнення сином 23 річного віку.

Переглядаючи рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з із того, що в звязку з навчанням повнолітнього сина, який потребує матеріальної допомоги, відповідач має можливість надавати таку допомогу та з урахуванням його матеріального стану суд визначив, що розмір аліментів має становити 500 грн. 00 коп. щомісячно.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів, виходячи з наступного.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.1,3-4,10-11,303 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у встановлених законом випадках, органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Ст.199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Зазначений обовязок, згідно з засадами ч.6 ст.7 СК України, в рівній мірі стосується обох батьків та покладається на них за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст.ст.199,200 СК України обовязок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання, виникає за обовязковою сукупністю таких юридичних фактів, як певний вік (від 18 до 23 років), продовження ними навчання, потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі і наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, тобто, розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, визначається з урахуванням матеріального становища сторін, стану здоровя платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних членів сімї та інших обставин, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що сторони є батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який досяг повноліття та навчається з 01 вересня 2013 року в Державному вищому навчальному закладі «Миколаївський політехнічний коледж» І рівня акредитації, на денній формі навчання, факультет електрорадіотехнічний. Термін навчання з 01 вересня 2013 року до 01 липня 2017 року (а.с.11,13 -15).

Позивач ОСОБА_3 знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Миколаєва та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01 травня 2015 року (а.с.9).

Відповідач ОСОБА_5 є працездатною особою, має задовільний стан здоровя (протилежного в судовому засіданні не встановлено) та згідно податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи підприємця, отримує дохід, який без врахування щомісячних платежів єдиного податку, орендної плати, пенсійних внесків, послуг з електропостачання та інших витрат за 2013 рік становить 65 302 грн. та за 2014 рік відповідно 55 441 грн. (а.с.69-74).

Отже, з системно - логічного аналізу викладених вище обставин, слідує, що ОСОБА_7 має право на отримання аліментів у звязку з продовженням навчання і до досягнення ним 23 років, та такий обовязок по утриманню поширюється на обох батьків, за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Виходячи з положень ст.ст.199,200 СК України місцевий суд дійшов правильного висновку, що з відповідача, який може надавати матеріальну допомогу, підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітнього сина у звязку з продовженням навчання в твердій грошовій сумі.

Разом з тим, суд першої інстанції, при визначенні розміру аліментів, ті обставини, на які посилається позивач, в достатній мірі не врахував та порушив баланс інтересів сторін з огляду на утримання позивачем повнолітнього сина, а тому рішення суду підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів.

Враховуючи матеріальні можливості батька та матері повнолітньої дитини, колегія суддів вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на період навчання сина у розмірі 750 грн. 00 коп. щомісячно.

Також, всупереч положень ст.ст.191,201 СК України суд визначив початок присудження аліментів не з дня предявлення позову, а з дня ухвалення рішення у справі.

З огляду на вищенаведені обставини та в силу п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України судове рішення підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів та часу присудження аліментів.

Керуючись ст.ст.303,309,316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 16 листопада 2015 року в частині визначення розміру аліментів та часу присудження аліментів - змінити.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_3, аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з продовженням ним навчання в розмірі 750 (сімсот пятдесят) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 10 червня 2015 року і до закінчення навчання - 01 липня 2017 року, але не більше як до досягнення ним 23 років.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді П.П. Лисенко

ОСОБА_9