Справа № 2-о/489/120/2015
У Х В А Л А

21 липня 2015 року м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва Спінчевська Н.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про визнання особи безвісно відсутньою,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою до про визнання особи безвісно відсутньою.

Статтею 234 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п.3 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Зазначена категорія справ (ст. 249 ЦПК України) розглядається за участю заявника, свідків, зазначених у заяві та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати.

Згідно ст. 246 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Відповідно ст. 247 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

За змістом ст. 248, 249 ЦПК України, якими визначено порядок розгляду судом справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи внутрішніх справ або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме.

Проте заявниця подала до суду заяву, яка за змістом не відповідає встановленим вимогам.

Так, з заяви не вбачається, чи були вичерпані усі можливі заходи для знаходження особи, не вбачається, яке місце проживання для особи було постійним до 2012 року, чи працював він зокрема у м. Миколаєві, не визначає коло осіб, які б могли знати про його місце знаходження, а також не зазначає як саме вона намагалася розшукати батька своєї дитини, чи зверталася до правоохоронних органів з відповідною заявою. Не зазначено про належність особі будь-якого нерухомого майна.

Крім того, позивачка не зазначає з якою метою їй необхідно визнати фізичну особу безвісно відсутньою, та не зазначено заінтересовану особу у справі.

У відповідності до ст.121 ЦПК України дана заява, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про визнання особи безвісно відсутньою - залишити без руху.

Надати заявниці строк для усунення зазначених недоліків пять днів з дня отримання позивачкою копії ухвали.

У цей строк заявниці необхідно надати до суду належно оформлену заяву, із зазначенням усіх обставин, та визначенням заінтересованих осіб, яких стосується розгляд даної заяви.

У разі не виконання вимог ухвали в установлений судом строк заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Розяснити заявнику, що відповідно до положень ч. 5 ст. 121 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.А. Спінчевська