Справа № 367/7872/14-ц Головуючий у І інстанції Чернов Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/2034/15 Доповідач у 2 інстанції Антоненко
Категорія 56 24.03.2015
УХВАЛА

Іменем України

24 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - судді Антоненко В.І.,

суддів: Гуля В.В., Касьяненко Л.І.,

за участю секретаря - Черепинець А.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 03 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Євразія трейд» про визнання майнових прав.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до Ірпінського міського суду Київської області з даним позовом, який мотивувала тим, що 29 листопада 2013 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євразіябуд трейд» було укладено попередній договір №Є/Ш-3-26, згідно умов якого вона оплачує нерухоме майно, яке має отримати в майбутньому, а саме: 2-кімнатну квартиру АДРЕСА_1. Відповідно до п. 2.1 договору в оплату за нерухоме майно, що купується, до оформлення основного договору, покупець сплачує продавцю загальну суму (аванс) у гривнях, що дорівнює еквіваленту 56 087,5 доларів США. Відповідно до п. 2.3 договору оплата суми (авансу), визначеної у п.2.1. цього договору, здійснюється покупцем на поточний рахунок продавця у гривнях у наступному порядку: еквівалент суми 36 456,88 доларів США за курсом Національного банку України +1% на дату здійснення платежу, не пізніше 3-х банківських днів після дати підписання цього договору; еквівалент суми 19 630,62 доларів США за курсом Національного банку України +1% на дату здійснення платежу. Ця сума повинна бути сплачена, починаючи з 01 грудня 2013 року до 30 листопада 2016 року(включно) рівними частинами щомісячно з 18 по 28 число поточного місяця, але не менше ніж 545,3 дол. США. Вказувала, що вона належним чином виконує умови договору, в повному об'ємі сплачує кошти, як того вимагає п 2.1. Договору. Відповідно до п. 4.1.3 договору продавець зобов'язаний здати об'єкт нерухомості в експлуатацію не пізніше кінця III кварталу 2014 р. Однак, на момент подачі позову відповідачем не виконуються умови договору в частині здачі об'єкта нерухомості в експлуатацію, він всіляко уникає усних та письмових відповідей на запитання щодо завершення будівництва та про здачу об'єкта в експлуатацію і оформлення відповідних документів для підписання основного договору. Вважала, що вона є добросовісний інвестор за договором, який на виконання його умов у встановленийстрок та належним чином здійснив фінансування об'єкту інвестування. Відповідач з власної вини не виконав умови договору, зокрема не завершив будівництво житлового багатоквартирного будинку та не ввів об'єкт інвестування в експлуатацію, ним не визнаються майнові права позивача, у позивача відсутні документи, які б підтверджували та забезпечували його право на майно.Просила суд визнати за нею майнові права на об'єкт договору - 2-кімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 03 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Євразіябуд трейд» укладено попередній договір від 29 листопада 2013 року №Є/Ш-3-26, за умовами якого сторони зобов'язались у майбутньому, в строк до кінця 1 кварталу 2015 р. за умови внесення повної оплати покупцем вартості квартири або не пізніше 30 календарних днів після внесення повної оплати нерухомості, укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна на умовах визначених цим договором. При цьому, згідно п. 1.2 попереднього договору об»єктом нерухомості є 2-кімнатна квартира АДРЕСА_1.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд обгрунтовано виходив з положень ст. ст. 220, 331, 392, 635, 657, 875 ЦК України, та прийшов до правильного висновку проте, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог.

Згідно із ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 635 ЦК України визначено, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Враховуючи, зазначені вище норми Закону та на підставі попереднього договору - сторони набувають лише право на укладання в майбутньому основного договору і не набувають інших майнових прав.

Посилання позивача на ту обставину, що ним на виконання зобов'язань по попередньому договору було здійснено перерахунок коштів відповідачу, що надає йому майнових прав на квартиру, є безпідставними, оскільки така проплата є лише передумовою укладання основного договору купівлі-продажу нерухомого майна (п. 1.1 Попереднього договору).

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

На підставі вищенаведеного, оскільки суду першої інстанції не було надано доказів того, що будинок, в якому знаходиться спірна квартира, закінчено будівництвом, тому будь-які майнові права на вказану в передньому договорі квартиру не виникли.

Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій і основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена - у письмовій формі.

Згідно з ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного «нового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, або перебуває в податковій заставі.

Частиною 1 ст. 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним.

Таким чином, враховуючи, що попередній договір від 29 листопада 2013 року №Є/ІІІ-3-26 про укладення в майбутньому договору купівлі-продажу нерухомого майна нотаріально не посвідчений, тому суд першої інстанції дійшов висновку, що даний договір є нікчемним.

Суд не взяв до уваги доводи позивача на те, що він є інвестором будівництва квартири, оскільки зазначений вище попередній договір не є інвестиційним договором, а лише визначає умови основного договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестування та фінансування будівництва об'єктів житлового будівництва з використанням недержавних коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб, у тому числі в управління, може здійснюватися включно через фонди фінансування будівництва, фонди операцій з нерухомістю, інститути цільного інвестування, а також шляхом емісії цільових облігацій підприємств, виконання зобов'язань за якими здійснюється шляхом передачі об'єкта (частини об'єкта) житлового будівництва. Інші способи фінансування будівництва таких об'єктів визначаються виключно законами.

Враховуючи зазначене вище, суд першої інстанції дійшов висновку, що вказаний попередній договір не є договором підряду за своєю правовою природою. Крім того, даний договір не містить істотних умов договору, які передбачені статтею 875 ЦК України для такого виду договорів.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд першої інстанції вважав, що у позивача не виникло жодних майнових прав на квартиру, вказану у попередньому договорі, а тому відсутні будь-які правові підстави для задоволення позову.

Висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав до його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 03 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: