Справа №487/4294/15-ц 25.12.2015 25.12.2015 25.12.2015
Провадження №22-ц/784/3001/15
Справа № 487/4294/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Щербина С.В.
Провадження № 22ц-784/3001/15 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Рішення

Іменем України

25 грудня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем Лівшенко О.С.,

за участю:

- представника позивача ОСОБА_2,

- представника відповідача ОСОБА_3,

- представників третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Міністерства інфраструктури України, Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2015 року за позовом ОСОБА_6 до Міністерства інфраструктури України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Державне підприємство «Адміністрація морських портів України», Миколаївська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до Міністерства інфраструктури України про скасування наказу № «10-О від 03 лютого 2015 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, а саме, оголошення догани.

Позивач зазначав, що він з вересня 2010 року працює у відповідача, в даний час на посаді начальника Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України». Наказом Міністра інфраструктури України № 10-О від 03 лютого 2015 року йому було оголошено догану за порушення трудової дисципліни.

Позивач вважає накладене дисциплінарне стягнення безпідставним і незаконним, оскільки порушень трудової дисципліни не допускав про накладення на нього дисциплінарних стягнень у вигляді догани він ознайомлений не був, письмових пояснень з цього приводу керівництву не надавав.

Наказом № 82-О від 21 травня 2015 року його було безпідставно звільнено на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України.

Тому, вважаючи своє звільнення незаконним, позивач звернувся з окремим позовом до суду, в якому просив також скасувати наказ про його звільнення з посади начальника Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», поновити його на посаді начальника Миколаївської філії ДП «Адмінінстрація морських портів України» та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 червня 2015 року позови обєднані в одне провадження.

Ухвалю цього ж суду від 31 липня 2015 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, залучено Миколаївську філію Державного підприємства «Адміністрація морських портів України».

Наступною ухвалою цього ж суду від 07 серпня 2015 року залучено до часті у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Державне підприємство «Адміністрація морських портів України».

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ № 10-О від 03 лютого 2015 року про притягнення ОСОБА_6 до дисциплінарної відповідальності.

Поновлено ОСОБА_6 на посаді начальника Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» з 18 серпня 2015 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Міністерство інфраструктури України просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» також просило скасувати рішення суду, посилаючись на його незаконність та ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_6 відмовити.

Перевіривши наведені в апеляційних скаргах доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом № 114-О від 12.06.2014 року Міністерства інфраструктури України ОСОБА_6 з 14.06.2013 року призначений виконуючим обовязки начальника Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» .

Наказом № 200-О від 15.07.2014 року Міністерства інфраструктури України з 16.07.2013 року ОСОБА_6 призначений на посаду начальника Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України».

Відповідно до наказу Міністра інфраструктури України від 21.05.2015 року

№ 2-о, ОСОБА_6 звільнено з посади начальника Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на підставі п.3 ст.40 КЗпП України, у звязку з систематичним невиконанням обовязків.

Пунктом 2 цього ж наказу зазначено, що у разі тимчасової непрацездатності ОСОБА_6 датою звільнення вважати перший робочий день, який слідує за останнім днем періоду його тимчасової непрацездатності, що не перевищує встановленого законодавством строку.

Вирішуючи спір та частково задовольняючи позов ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач безпідставно притягнув позивача до дисциплінарної відповідальності, а його звільнення з роботи на підставі п.3 ст.40 КЗпП України проведено відповідачем незаконно. Крім того, суд вважав що відповідачем порушені строки застосування дисциплінарного стягнення до позивача.

Однак з такими висновками суду повністю погодитись не можна, оскільки їх зроблено без належного зясування дійсних обставин справи, оцінки доводів сторін і наданих ними доказів.

На підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Частиною 2 ст. 147 КЗпП України встановлено, що за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Заходами стягнення є догана і звільнення (ч. 1 ст.147 КЗпП України).

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 22 постанови від 6.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно зясовувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п.п. 3, 4,7,8 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Зокрема, у справі про звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України суд повинен зясовувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати його вчинення систематичним невиконанням працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 зазначеної постанови, за передбаченими п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок, вчинений після застосування до нього дисциплінарного чи громадського стягнення за невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках ураховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (ст. 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни відповідно до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення не минуло більше одного року.

Отже, законодавством передбачено, що підставою звільнення може бути лише безпосереднє порушення трудової дисципліни чи невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, за наявності застосованого й не втратившого юридичної сили за давністю або не знятого заходу дисциплінарного чи громадського стягнення, а не фактична наявність сукупності застосованих заходів дисциплінарного стягнення.

Із матеріалів справи вбачається, що наказом Міністра інфраструктури України №2-щ від 12.01.2015 року ОСОБА_6 було оголошено догану за порушення трудової дисципліни, яке виразилося в тому, що ОСОБА_6 всупереч доручення Уповноваженого органу особисто видав наказ про своє відрядження з 17 по 18 грудня 2014 року без відповідного погодження з керівником Підприємства (т.1 а.с.107,180).

Даний наказ позивачем не оспорювався. На час вирішення питання про звільнення строк дії дисциплінарного стягнення не сплив.

Наказом Міністра інфраструктури України від 03 лютого 2015 року № 10-О позивача вдруге було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за порушення трудової дисципліни.

Підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності зазначено подання голови ДП «Адміністрація морських портів України», лист Служби управління персоналом ДП «Адміністрація морських портів України» від 28 січня 2015 року, Положення про Миколаївську філію державного підприємства «Адміністрація морських портів України».

Дисциплінарний проступок вчинений позивачем виразився в наступному.

19.12.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 посвідчено довіреність, реєстровий №1284, строком до 31.12.2014 року від імені ДП АМПУ в особі виконуючого обовязки голови ОСОБА_8 на імя начальника МФ ДП АМПУ ОСОБА_6

Відповідно до вказаної Довіреності ДП АМПУ уповноважило начальника Миколаївської філії ОСОБА_6на здійснення від імені Підприємства дій, повязаних

із господарською діяльністю філії, у тому числі, підписувати платіжно розрахункові документи, накладні, інші бухгалтерські документи, які повязані із здійсненням господарської діяльності Філії, забезпечувати здійснення безготівкових розрахунків в національній та іноземній валюті, операції з готівкою, а також вчиняти дії щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на банківських рахунках, відкритих Філією (т.1 а.с.147).

Крім того, 26.02.2014 року ДП АМПУ в особі голови ОСОБА_8 на імя ОСОБА_6 видано окрему довіреність за №819 строком до 31.12.2014 року якою останнього уповноважено на вирішення окремих питань, повязаних з будівництвом обєктів філії кошторисною вартістю до 30млн. гривень (т.1 а.с.144).

Наказом Міністра інфраструктури України № 205-Г від 15 вересня 2014 року утворено комісію з проведення позапланового фінансового аудиту діяльності Миколаївської філії ДП АМПУ з 16.09.2014 року по 27.10.2014 року (т.1 а.с.138).

17.09.2014 року наказом Міністра інфраструктури України № 178-О від 17.09.2014 року ОСОБА_6 відсторонено від виконання службових обовязків на час проведення позапланового аудиту (т.1 а.с.140).

Наступним наказом Міністра інфраструктури України № 177-О від 17.09.2014 року, на час проведення аудиту виконання обовязків начальника Миколаївської філії покладено на ОСОБА_9 з оформленням на нього довіреності (т.1 а.с.141,150).

В подальшому, у звязку з продовженням терміну проведення перевірки, строк повноважень ОСОБА_9як виконуючого обовязки начальника Миколаївської філії продовжено до 17.11.2014 року з оформленням нової довіреності (т.1 а.с.142,152).

Наказом Мінінфраструктури від 20.10.2014 року №222-о у звязку з хворобою ОСОБА_6 на ОСОБА_9 покладено виконання обовязків начальника адміністрації Миколаївської філії на період тимчасової непрацездатності ОСОБА_6, а 20.11.2014 року, ДП АМПУ оформило на нього як на виконуючого обовязки довіреність терміном до 31.12.2014 року (т.1 а.с.154,155).

08.12.2014 року у звязку з закінченням тимчасової непрацездатності ОСОБА_6 приступив до виконання обовязків начальника Миколаївської філії ДП АМПУ, про що ним було видано наказ №315-о (т.1 а.с.143).

В той же день, наказом голови ДП АМПУ ОСОБА_10 №239 скасовано довіреність на імя ОСОБА_6 від 26.02.2014 року № 819.

Відповідно до тексту наказу юридична служба мала ознайомити ОСОБА_6 з цим наказом, а ОСОБА_6 зобовязаний повернути оригінали довіреності (т.1 а.с.157).

Крім того, в цей же день -08.12.2014 року у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 посвідчено заяву ДП АМПУ в особі голови ОСОБА_10 про скасування нотаріально посвідченої довіреності на імя ОСОБА_6, виданої 19.12.2013 року за реєстровим №1284, про що до Єдиного реєстру довіреностей було внесено відповідні відомості (т.1 а.с.145,146).

На наступний день головою ДП АМПУ ОСОБА_10 за вих. № 5117 на адресу ОСОБА_6 поштовий сервер Миколаївської філії, а також окремо головному бухгалтеру Філії направлено лист, в якому повідомлялося про скасування довіреності (т.1 а.с.160,161).

Цього ж дня вказаний лист надійшов на електронну адресу Миколаївської філії, що підтвердила головний бухгалтер філії, допитана в якості свідка в суді першої інстанції ОСОБА_12

Між тим, ОСОБА_6 в період з 08.12.2014 року по 19.12.2014 року підписував платіжні документи, за якими перераховувалися грошові кошти, що підтверджується копіями платіжних доручень.

Відповідно до ч.ч.1,3,4 ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами.

Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності.

Відповідно до п.6.1.3 Статуту ДП АМПУ , підприємство має право створювати, реорганізовувати та ліквідовувати філії, які не мають статусу юридичної особи, наділяються майном підприємства, можуть мати окремий баланс та діють на підставі положень, які затверджуються Уповноваженим органом управління.

Правовий статус та обсяг повноважень керівника філії визначено також «Положенням про Миколаївську філію державного підприємства АМПУ Адміністрацію Миколаївського морського порту, /далі по тексту Положення/ яке затверджено наказом Міністра інфраструктури України від 18 квітня 2014 року №184.

Розділ 5 вказаного положення передбачає, що керівництво філією на принципах єдиноначальства здійснює начальник філії, який призначається на посаду та звільняється з посади Уповноваженим органом управління за поданням Голови підприємства.

Начальник філії підпорядковується Голові підприємства та діє на підставі цього положення, довіреності на право вчинення дій виданої Головою підприємства та розпорядчими документами підприємства.

Пунктом 5.3. Положення передбачено, що у довіреності визначається обсяг повноважень Начальника філії при здійсненні від імені підприємства дій, в тому числі укладання договорів.

Так, п.5.9 Положення передбачений обсяг повноважень начальника філії , які визначаються законодавством України, Статутом підприємства, цим Положенням, розпорядчими документами та довіреністю, виданою головою правління.

Зокрема, начальник філії здійснює управління поточною діяльністю філії, несе відповідальність за стан діяльності філії. Серед інших повноважень керівника, положенням передбачено здійснення безготівкових розрахунків в національній та іноземній валюті, операції готівкою, підписання платіжних документів, та надає повноваження на підпис розрахунково-платіжних документів по рахунках філії в установах банків.

Окремо, після перелічення всіх повноважень начальника філії, в Положенні зазначено, що він також виконує інші функції, надані йому підприємством на підставі довіреності.

Отже, виходячи з вимог ст.. 95 ЦК України та Положення про філію, начальник філії діє від імені юридичної особи, яким є ДП АМПУ, на підставі довіреності, якою визначається коло його повноважень.

В той же час, 08.12.2014 року, приступивши до виконання обовязків начальника філії, ОСОБА_6 за відсутності відповідних повноважень, наданих йому Підприємством на підставі довіреності, вчиняв дії щодо розпорядження грошовими коштами та підписував платіжні документи. Тобто, виконував функції всупереч волі Підприємства.

Таким чином, у відповідача були підстави для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Висновок суду про те, що довіреність фактично дублює повноваження начальника філії, передбачені в Положенні, а тому ОСОБА_6 здійснював управління поточною діяльністю філії на підставі наданих йому Положенням повноважень, є помилковими, оскільки Положенням не передбачено право керівника філії без довіреності вчиняти дії від імені юридичної особи.

Посилання ОСОБА_6 на необізнаність щодо скасування довіреностей не заслуговують на увагу, оскільки це суперечить Положенню про філію, відповідно до якого саме на начальника філії покладена робота по організації діяльності Філії.

В той же час, відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Законодавством встановлено, що днем виявлення проступку є день, коли про нього дізналася посадова особа, яка має право на застосування дисциплінарного стягнення.

Відповідно, перебіг зазначеного терміну розпочинається, коли проступок виявлено посадовою особою, до обовязків якої входить контроль за додержанням трудової дисципліни, а не тільки безпосередньо керівником установи чи підприємства.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що 19.12.2014 року про вчинений ОСОБА_6 проступок стало відомо ДП АМПУ. В той же час, подання про застосування до ОСОБА_6 дисциплінарного стягнення до Міністерства інфраструктури України направлено лише 21.01.2015 року, а наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності видано 03.02.2015 року.

Наведені обставини свідчать про те, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності 03.02.2015 року з пропуском місячного строку з дня виявлення ДП АМПУ дисциплінарного проступку.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції хоча й помилково вважав що позивачем не було вчинено дисциплінарного проступку, однак суд вірно вирішив справу по суті в цій частині, а з урахуванням того, що внаслідок винесення колегією суддів власного рішення результат по суті не зміниться, тому рішення суду першої інстанції в частині визнання незаконним наказу від 03.02.2015 року № 10-о слід залишити в силі.

В той же час, не можна погодитись з висновком суду про незаконність звільнення ОСОБА_6

Згідно протоколу наради балансової комісії ДП АМПУ № 10 від 16.03.2015 року, визнано незадовільною роботу адміністрації Миколаївської філії ДП АМПУ. За результатами наради балансової комісії начальнику філії надано доручення усунути недоліки в роботі, а саме:

надати пропозиції для корегування плану доходів на 2015 рік;

у звязку з неякісним виконанням п.4 рішення протоколу виробничої наради ДП АМПУ від 06.02.2015 року, розглянути питання про притягнення до відповідальності керівника підрозділу, якому доручено виконання зазначеного пункту;

надати до ДП АМПУ оновлену інформацію на виконання п.4 протоколу виробничої наради від 06.02.2015 року(інформацію по всім збитковим структурним підрозділам філії, програму заходів по виведенню із збитковості структурних підрозділів з вказівкою щодо конкретного терміну реалізації заходу);

надати пояснення у звязку із здійсненням витрат по ремонту памятника, витрати по якому не передбачені фінансовим планом ДП АМПУ;

видалити із проекту фінансового плану ДП АМПУ на 2015 рік витрати на виконання робіт з реконструкції обєкту, який не знаходиться на балансі філії;

обґрунтувати планування витрат на 2015 рік;

у звязку із неякісним виконанням Розпорядження ДП АМПУ від 23.01.2015 року притягнути до відповідальності керівників підрозділів, яким було доручено його виконання, тощо (т. 1 а.с.131-134).

Термін виконання керівником філії завдань по усуненню вказаних недоліків ДП АМПУ встановлено до 06.04.2015 року.

Втім, ОСОБА_6 не було надано доказів та відомостей щодо усунення зауважень балансової комісії від 16.02.2015 року, які призвели до незадовільної роботи Філії, а саме: не надано конкретних пропозицій щодо корегування плану доходів на 2015 рік, програму заходів по виведенню із збитковості структурних підрозділів Філії із вказівкою конкретного терміну реалізації заходу, не вирішив питання про притягнення до відповідальності керівників підрозділів, які допустили неналежне виконання Розпорядження ДП АМПУ та не надав копії відповідних наказів.

З листів ОСОБА_6 від 06.04.2015 року № 18-03/1026 та 18-03/1027на імя заступника голови з фінансів ДП АМПУ вбачається, що в них фактично висловлено незгоду ОСОБА_6 з рішенням балансової комісії та наведено лише аналіз роботи Філії.

Таким чином, ОСОБА_6, як керівник Філії не виконав свої функції з управління поточної діяльності цього підприємства.

У звязку з цим, 21.04.2015 року ДП АМПУ на адресу Міністра інфраструктури України направлено подання про притягнення ОСОБА_6 до дисциплінарної відповідальності і саме за це порушення 21.05.2015 року було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з роботи на підставі п. 3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання своїх посадових обовязків.

Тому у відповідача були підстави для розірвання трудового договору.

Суд неправомірно зробив висновок відносно того, що адміністрація Миколаївського морського порту безпідставно та необґрунтовано поклала відповідальність за незадовільну роботу Філії лише на його начальника, оскільки вирішення питання, кого саме з працівників має бути притягнуто до відповідальності є виключною компетенцією відповідного органу, яким в даному випадку є Міністерство.

Не можна також вважати правильним висновок суду про відсутність у поданні посилання на вчинення конкретного проступку, що стало приводом для звільнення позивача, оскільки ця обставина сама по собі не є підставою для поновлення на роботі. Суд має зясувати фактичні обставини, з якими повязувалося звільнення.

Помилковим також є висновок суду про порушення строків притягнення до дисциплінарної відповідальності, передбачених ст..148 КЗпП України.

Так, порушення трудових обовязків з боку начальника філії були виявлені на балансовій нараді 16.03.2015 року із встановленням строку для їх усунення - до 06.04.2015 року. Саме з 06.04.2015 року ДП АМПУ стало відомо про невиконання начальником філії своїх посадових обовязків і з цього часу розпочався перебіг передбаченого ст..148 КЗпП України місячного терміну.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що з 24.04.2014 року по 17.08.2014 року ОСОБА_6 був відсутній на роботі, оскільки безперервно перебував на лікуванні, про що свідчать листки непрацездатності №705582, №705967, №706623, №706690, №707188, №706659, №706574.

Час звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю виключається зі строку застосування дисциплінарного стягнення.

Оскільки ОСОБА_13 був відсутній на роботі у звязку з непрацездатністю, запис до трудової книжки про його звільнення було здійснено 18.08.2015 року, тобто в перший день виходу на роботу і в цей же день фактично звільнено (т.2 а.с.3).

В цей же день ОСОБА_6 було ознайомлено і з вищезазначеним наказом, про що свідчить його підпис.

Тому притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності проведено з дотриманням строків, передбачених ст. 148 КЗпП України.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 дисциплінарного проступку, відповідальність посади, яку він обіймав, попереднє притягнення його до дисциплінарної відповідальності, у відповідача були підстави саме для застосування такого виду дисциплінарного стягнення, як звільнення.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не звернув належну увагу на вказані обставини, не дав належної правової оцінки наявним у справі доказам, у зв'язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи та положенням трудового законодавства. Наведені порушення відповідно до пунктів 1, 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення в частині поновлення ОСОБА_6 на роботі і ухвалення в цій частині нового рішення, яким в позові ОСОБА_6 слід відмовити.

На підставі положень ст..88 ЦПК України підлягають розподілу судові витрати. Позивач при подачі позову, не сплачував судовий збір, оскільки він

звільнений від його сплати за законом, тому відповідно до положень ч. 2 ст. 88 ЦПК України, судовий збір на користь держави підлягає стягненню з Міністерства інфраструктури України, ДП АМПУ по 243 грн.60 коп.

Доводи апеляційних скарг Міністерства інфраструктури та ДП АМПУ щодо невірно обраного позивачем способу захисту порушеного права, є помилковими, оскільки спір у справі, що розглядається, не стосується захисту прав, свобод і інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, а заявлений позивачем на захист порушених трудових прав на підставі вимог ст. ст. 27,31,110,118,119,208,215 ЦПК України, ст.233, 235 КЗпП України, тому розгляд таких справ згідно з положеннями ст.15 ЦПК України відбувається за правилами цивільного судочинства.

Твердження в апеляційній скарзі Міністерства інфраструктури України про те, що ОСОБА_6 передчасно звернувся в суд з позовом, оскільки наказ про його звільнення набрав чинності лише 18.08.2015 року, є безпідставними, оскільки порушення трудових прав про захист якого заявлено позов, вже мало місце на час розгляду спору.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги Міністерства інфраструктури України, Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2015 року в частині поновлення ОСОБА_6 на роботі на посаді начальника Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_6 до Міністерства інфраструктури України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Державне підприємство «Адміністрація морських портів України», Миколаївська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про поновлення на роботі, відмовити.

Стягнути з Міністерства інфраструктури України, Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» по 243 грн. 60 коп. судового збору на користь держави.

В іншій частині вказане рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді :