Номер провадження 6/754/711/15
У Х В А Л А

Іменем України

18 грудня 2015 року м. Київ

Деснянський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Петріщевої І.В., при секретарі судового засідання Нескородяній О.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в місті Києві про примусове входження до житла,

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в місті Києві звернувся до суду з зазначеним поданням, у якому просить постановити вмотивоване рішення про примусове проникнення до житла боржника для опису та накладання арешту на майно боржника, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, посилаючись на те, що на виконанні у даному Відділі знаходиться виконавчий лист №1-6/10 від 21.05.2010 року, виданий Корецьким районним судом Рівненської області про конфіскацію майна засудженого ОСОБА_1, а саме 1/3 частини квартири в АДРЕСА_1 на користь держави, але рішення суду боржником не виконано, перевірити майновий стан за місцем проживання боржника не виявляється за можливе, оскільки за неодноразовими виходами державного виконавця двері квартири ніхто не відчиняє, про що складені відповідні акти.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих за участю державного виконавця.

Заслухавши державного виконавця, дослідивши матеріали справи, суд вважає подання не доведеним, не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що виконавчий лист №1-6/10 від 21.05.2010 року, виданий Корецьким районним судом Рівненської області про конфіскацію майна засудженого ОСОБА_1, а саме 1/3 частини квартири в АДРЕСА_1 на користь держави, був пред'явлений для примусового виконання до Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в місті Києві 27.09.2011 року.

Згідно вимог ч. 1 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного

Згідно ч. 5 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

30.09.2011 року відповідно постанови про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №1-6/10 від 25.03.2011 року, виданий Корецьким районним судом Рівненської області та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, але будь-яких доказів надсилання копії постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня боржникові та її одержання ним, враховуючи його право на самостійне виконання та оскарження постанови у десятиденний строк з моменту її одержання, державним виконавцем до подання на надано.

Відповідно до довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна № 29635 від 24.02.2014 року 1/3 частини квартири в АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_1, який і проживає за даною адресою (а.с. 15).

Відповідно до вимоги державного виконавця, направленої боржнику від 31.07.2015 р. за №51/1, ОСОБА_1 зобов'язано допустити державного виконавця у приміщення 10.08.2015 року з 06:00 до 08:00 за адресою: АДРЕСА_1, яку не було виконано.

Актом державного виконавця від 10.08.2015 року під час виходу за адресою: АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій на підставі вимоги для проведення опису, арешту майна боржника, державним виконавцем встановлено, що двері квартири ніхто не відчинив, в присутності понятих.

Відповідно до вимоги державного виконавця, направленої боржнику від 28.08.2015 р. за №51/1, ОСОБА_1 зобов'язано допустити державного виконавця у приміщення 18.09.2015 року з 18:00 до 19:00 за адресою: АДРЕСА_1, яку не було виконано.

Актом державного виконавця від 18.09.2015 року під час виходу за адресою: АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій на підставі вимоги для проведення опису, арешту майна боржника, державним виконавцем встановлено, що двері квартири ніхто не відчинив в присутності понятих.

Судом встановлено, що до подання не долучено документів, які б підтверджували факт того, що боржник отримав зазначені виклики державного виконавця, вимогу, та відповідно повідомлений про здійснення виходу державним виконавцем за адресою боржника для здійснення виконавчих дій.

Таким чином, факт ухилення боржника від виконання рішення суду державним виконавцем не доведено.

Згідно із п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, провадження з виконання судових рішень є самостійною і невід'ємною частиною судового розгляду.

Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 3 Закону України "Про державну виконавчу службу" передбачає, що виконання рішень, перелік яких встановлюється законом про виконавче провадження, покладається на державних виконавців відповідних відділів державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" вимоги державного виконавця щодо виконання рішень є обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

З урахуванням вищенаведеного, державний виконавець при проведенні виконавчих дій зобов'язаний діяти не лише у відповідності з вимогами Закону України "Про виконавче провадження", але й дотримуватися інших законів, використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи, або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших особі, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Відповідно до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність його житла, тайну його кореспонденції або на його честь і репутацію. Кожна людина має право на захист закону від такого втручання або таких посягань.

Разом з тим, суду не надано доказів вжиття всіх заходів примусового виконання рішення, установлених Законом України "Про виконавче провадження", своєчасного та повного вчинення виконавчих дій, доказів надсилання не пізніше наступного робочого дня боржникові копій постанови про відкриття виконавчого провадження та їх отримання адресатом, реалізації боржником своїх прав і обов'язків у виконавчому провадженні, ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, неможливості виконання рішення суду, а також підтвердження наміру виїхати найближчим часом за межі України.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що державний виконавець передчасно та безпідставно просить про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, оскільки докази вжиття всіх заходів щодо примусового виконання судового рішення, своєчасного і в повному обсязі вчинення виконавчих дій державним виконавцем, відсутні.

Виходячи з вищезазначеного, використовуючи принцип справедливості, визначений ст. 1 ЦПК України, враховуючи, що державним виконавцем не надано доказів про ухилення боржника від виконання рішення суду, суд не вбачає підстав для задоволення подання.

Керуючись ст.ст. 210, 376 ЦПК, ст.ст. 19, 30 Конституції України, ст.ст. 5, 11 Закону України "Про виконавче провадження",

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в місті Києві про примусове входження до житла боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подачі в п'ятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Петріщева І.В.