Справа № 640/7541/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2015 року

Київський районний суд міста Харкова:

головуючий - суддя Золотарьова Л.І.

за участю секретаря - Бломберус С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спільно нажиті у шлюбі грошові кошти, поділ та стягнення коштів,

та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, визнання за ним права власності на грошові кошти та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

23.04.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених вимог просила: визнати право власності на спільно нажиті із відповідачем грошові кошти на суму 79 000 грн.; поділити спільно нажиті із відповідачем грошові кошти; стягнути з відповідача на її користь 39 500 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, вона з відповідачем перебуває в шлюбі з 19.10.1974 року, спільно проживають однією сімєю в квартирі у будинку № 9 по вулиці Матюшенка у місті Харкові. Вона отримує пенсію, чоловік отримує пенсію, працює на Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві, де існує заборгованість з виплати заробітної плати у розмірі 39 500 грн. Вони ведуть спільне господарство, на імя чоловіка у двох банках відкриті рахунки, на яких накопичилися значні грошові кошти, зокрема, в двох банках - ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (близько 35 000 гривень на двох рахунках) та ПАТ "БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ" (близько 10 000 гривень), на загальну суму 45 000 грн.

Ухвалою суду від 16.07.2015 року прийнято до розгляду зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільно нажитого майна подружжя, у якому з урахуванням уточнень просив в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ним права власності на грошові кошти та стягнути з відповідачки 25 000 грн. 50 000 грн. покладені на її їм*я в банку.

В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі з 19.10.1974 року, мають двох дорослих синів, які живуть окремо. Протягом спільного життя вони придбали певне майно, однак поділ майна здійснюватиметься лише з приводу грошових коштів, які знаходяться в банку як банківський вклад. Зокрема, на імя відповідачки відкритий банківський вклад на суму 50 000 грн. Однак, позивачка звернулася з вимогами щодо поділу коштів на банківський рахунках, які відкриті на його імя, при цьому свої кошти, як нажиті спільно, не ділить.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги підтримали, у задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Позивачка зазначила, що з 19.10.1974 року вона з відповідачем проживає однією сімєю в квартирі. В ПАТ КБ «Приватбанк» на імя відповідача відкритий депозитний рахунок, на якому на теперішній час знаходяться грошові кошти у розмірі 25000 грн., а раніше знаходились кошти на суму 35 000 грн., оскільки 10 000 грн. відповідач зняв. Зі слів відповідача, їй відомо, що в банках ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ПАТ "БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ" у відповідача є 50 000 грн. Також, у відповідача також є заробітна плата на підприємстві у розмірі 29 000 грн., тому просить стягнути половину цих всіх коштів.

Відповідач ОСОБА_2 зустрічний позов підтримав, у задоволенні первісного позову просив відмовити. Зазначив, що він працює та отримує заробітну плату. У нього знаходиться на депозитному рахунку в Приватбанку 25 000 грн., також на депозитному ранку в Банку «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» десь 10 000 грн. Відповідачка також мала депозитні кошти у розмірі 25 000 грн., які вона зняла без його відома.

У лютому 2014 року відповідачка зняла з Приватбанку 12 420 доларів США. З січня 2014 року він перестав віддавати їй заробітну плату.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний позов підлягаю частковому задоволенню, а зустрічний позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З 19.10.1974 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбу.

На час розгляду справи шлюб між сторонами не розірвано.

Як зазначила позивачка, на теперішній час вона з відповідачем проживають однією сімєю, в одній квартирі.

Відповідач проти цього не заперечував, однак зазначив, що заробітну плату позивачці не віддає з січня 2014 року.

Відповідно до договору №SAMDNWFD000 від 11.09.2014 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «КБ «Приватбанк», ОСОБА_2 розмістив у банку депозитний вклад у розмірі 25 000 грн., строком до 11.09.2015 року.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтвердив знаходження на час розгляду справи вказаної суми вкладу в ПАТ «КБ «Приватбанк».

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя (ч 2 ст. 61 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У звязку з цим, грошові кошти у виді депозитного вкладу у розмірі 25 000 грн., розміщені ПАТ «КБ «Приватбанк», які були внесені під час спільного проживання подружжя, є спільною сумісною власністю подружжя, тому підлягають поділу у рівних частках, тобто по 12 500 грн. кожному (25 000 / 2 = 12 500).

Позивачкою також заявлені вимоги щодо поділу грошових коштів, які знаходяться на депозитному вкладі в ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» у розмірі 10 000 грн., які розміщені на імя відповідача ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1059 ЦК України, договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні суд згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснюючи сторонам їх права та обов'язки, попереджуючи про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

Клопотання щодо витребування доказів сторони не заявляли.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, за відсутності допустимих доказів (договору банківського вкладу, виписки з рахунків тощо) посилання позивача ОСОБА_3 на наявність грошових коштів на депозитному вкладі в ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» у розмірі 10 000 грн., які розміщені на імя відповідача ОСОБА_2, - суд до уваги не приймає.

У звязку з цим, позовні вимоги щодо визнання права власності, поділу майна подружжя на банківський вклад у розмірі 10000 грн., який розміщений в ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» на імя відповідача ОСОБА_2, - задоволенню не підлягають у звязку з недоведеністю цих вимог допустимими доказами.

Як вбачається з довідки від 14.07.2015 року, ОСОБА_2 працює у Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві.

У довідці від 14.07.2015 року про заробітну плату та інші доходи вказано, що загальна сума заробітної плати ОСОБА_2 за період з січня по червень 2015 року становить 20 744 грн. 92 коп. Також у вказаній довідці вказано, що заробітна плата виплачена по жовтень 2014 року частково.

Позивачка просить стягнути половину суми заробітної плати відповідача, яку йому нараховано Харківським державним авіаційним виробничим підприємством.

Разом з тим, з вказаною довідки від 14.07.2015 року достовірно та однозначно встановити неможливо, чи була виплачена заробітна ОСОБА_2 за період з січня по червень 2015 року у сумі 20 744 грн. 92 коп., оскільки у довідці лише констатується факт розміру заробітної плати.

А зазначення у довідці, що заробітна плата виплачена по жовтень 2014 року частково, не є безспірним доказом того, що заробітна плата за період з січня по червень 2015 року також не виплачена, або частково невиплачена.

Вказане має значення для вирішення справи, оскільки, якщо заробітна плата була виплачена за вказаний період, то ці кошти були використані подружжям під час спільного проживання, при цьому сама позивачка й стверджувала, що вони з відповідачем до теперішнього часу проживають однією сімєю, живуть в одній квартирі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. ч. 2,3 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, позивачкою не доведені обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Клопотань про витребування додаткових доказів сторонами не заявлялися.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі наданих сторонами доказів (ч. 1 ст. 11 ЦПК України).

При цьому, посилаючись на вказану довідка, позивачка вказала про поділ заробітної плати відповідача у сумі 29 000 грн., хоча така сума у довідці відсутня.

На підставі викладеного, позовні вимоги про визнання права власності, поділ майна подружжя та стягнення заробітної плати відповідача у розмірі 29000 грн. задоволенню не підлягають у звязку з недоведеністю цих вимог.

Заявляючи зустрічний позов, ОСОБА_2 поділити спільне майно подружжя, визнати за ним права власності на грошові кошти та стягнути з відповідача половину депозитних коштів - 25 000 грн.

Як вбачається з виписки по картковому рахунку відповідачки ОСОБА_1, станом на 15.06.2015 року грошові кошти на рахунку відсутні.

Посилання позивача на квитанцію, з якої вбачається, що ОСОБА_1 отримала в ПАТ «КБ «Приватбанк» готівку у розмірі 12 420 доларів США, суд до уваги не приймає, оскільки згідно з вказаною квитанцією, вказані кошти були отримані ще 31.01.2014 року, тобто на час розгляду справи відсутні та витрачені подружжям при спільному проживанні, оскільки на підтвердження протилежного позивачем доказів не надано.

Не надано й доказів щодо наявності у відповідачки ОСОБА_1 на час розгляду справи грошових коштів чи коштів, розміщених в банківських установах.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Клопотання щодо витребування доказів позивачем не заявлялись.

Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного, зустрічний позов ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, визнання за ним права власності на грошові кошти та стягнення коштів задоволенню не підлягають у звязку з недоведеністю.

Суд постановляє рішення в межах заявлених сторонами вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Згідно з ч. 6 ст. 154 ЦПК України, суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи, що спір між сторонами у справі вирішено, суд вважає можливим скасувати заходи забезпечення позову встановлені Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13.05.2015 року про накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку відкритому в Центральному відділенні Філії «Харківське головне регіональне управління» ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на імя ОСОБА_2

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 154, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. ст. 60, 61, 69, 70 СК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 25000 (двадцять пять тисяч) грн. 00 коп., які є банківським депозитом за договором №SAMDNWFD000 від 11.09.2014 року розміщені в ПАТ «КБ «ПриватБанк».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 12500 (дванадцять тисяч пятсот) грн. 00 коп.

В іншій частині вимог ОСОБА_1 відмовити за недоведеністю.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, визнання за права власності на грошові кошти та їх стягнення відмовити за недоведеністю.

Після набрання рішенням суду законної сили скасувати заходи забезпечення позову встановлені Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13.05.2015 року про накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку відкритому в Центральному відділенні Філії «Харківське головне регіональне управління» ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 351533, м. Харків, вул. Малом'ясницька, 2-А) Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (, МФО 305299, юридична адреса: 49094, Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вул. Набережна перемоги, будинок 50) на імя ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_1).

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий -