Справа № 464/3568/15 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/783/4696/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мусіна Т. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - Мусіної Т.Г.

суддів - Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участі секретаря - Фейір К.О.

з участю: відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 21 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якому просила стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки сторін ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1., яка продовжує навчатись, в розмірі ? від його заробітку (доходу) щомісячно на час навчання до досягнення нею 23 років.

Свій позов позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем у справі, який було розірвано рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 30 червня 1999 року. Від шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.н. На підставі рішення Галицького районного суду м.Львова з 27.08.1998р. з відповідача стягувались аліменти на утримання дочки до досягнення нею повноліття. Зазначає, що на даний час донька сторін ОСОБА_4 досягла повноліття та навчається на першому курсі денного відділення факультету журналістики Львівського національного університету ім. І.Франка на платній основі. У зв'язку з навчанням донька сторін потребує матеріальної допомоги, яку позивачка не взмозі забезпечити у повному обсязі. Посилаючись на те, що відповідач має можливість та зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання доньки, яка потребує матеріальної підтримки у зв'язку з її навчанням, позивачка просила задовольнити її позов.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 21 травня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково та вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.н. аліменти в розмірі ? частини із всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.04.2015р. і до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років, за виключенням періоду канікул у навчальному закладі. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив відповідач.

В апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягувати з нього на користь ОСОБА_3 на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/8 частини від всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.04.2015року і до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років, за виключенням періоду канікул у навчальному закладі. Зокрема, посилається на те, що судом першої інстанції не в повній мірі було з'ясовано його можливості для сплати аліментів на утримання дочки у вказаній сумі, а саме не враховано, що на його утриманні перебуває дружина, неповнолітній син та матір, яка є особою похилого віку, у нього відсутнє власне житло, він є військовослужбовцем та перебуває на службі з ненормованим робочим часом, що позбавляє його можливості у вільний від роботи час додатково працювати. Крім цього зазначає, що суд не з'ясував матеріального становища самої позивачки та можливості утримувати дочку, а також не врахував, що дочка є повнолітньою та у вільний від навчання час може суміщати навчання із роботою.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, позивачка вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши доводи осіб, які з'явились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що сторони у справі - бувше подружжя, шлюб яких розірвано у 1999р.

Сторони мають спільну доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2., донька постійно проживає з матір'ю, відповідач до досягнення донькою повноліття сплачував аліменти на її утримання в розмірі ? частини його доходів та припинив їх виплату у зв'язку з досягненням донькою повноліття.

Судом встановлено, що донька сторін з 2014 року навчається у Львівському національному університеті ім. І.Франка на платній основі денної форми навчання у період усього навчання до здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр. Наведене підтверджується двостороннім договором № 1306с-14, укладеного 11.08.2014р. між Університетом та ОСОБА_4, вартість усього періоду навчання становить 37 650 грн. (а.с 4).

Квитанціями від 11.08.2014р. та 25.12.2014р. підтверджується, що за кожний семестр донькою сплачено 4625 грн. (а.с. 2).

Відповідно до ч.1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Встановлено, що донька відповідача ОСОБА_4 у зв'язку з навчанням в Університеті на платній основі потребує матеріальної допомоги, стипендії не одержує, інших самостійних доходів не має, позивач не спроможна самостійно утримувати доньку в період навчання.

Відповідач ОСОБА_2 за своїм матеріальним становищем спроможний надавати доньці утримання, оскільки його щомісячний дохід як військовослужбовця становить близько 5000 грн., а розмір визначеного судом утримання на період навчання доньки визначено в тому ж розмірі, який він сплачував до її повноліття.

Доказів про те, що його матеріальне становище не дозволяє надавати доньці утримання на період навчання, відповідач суду не надав, а в судовому засіданні апеляційної інстанції визнав, що його матір 1944р.н. одержує пенсію, одержує доходи від земельної ділянки та підсобного господарства, доказів про те, що вона потребує постійного догляду він не має, його малолітній вин від другого шлюбу має достатнє забезпечення від обох батьків, які працюють.

З врахуванням наведеного колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були правові підстави для задоволення позову.

Враховуючи, що суд першої інстанції повно і правильно встановив фактичні обставини справи, застосував закон, який поширюється на зазначені правовідносини, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку про те, що судом при розгляді справи допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які є підставами для скасування рішення суду, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 21 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий Т.Г. Мусіна

Судді: І.В. Бермес

Р.В. Савуляк