Справа № 135/660/14-ц Провадження № 22-ц/772/1477/2015Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 7 Доповідач Рибчинський В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Вінницької області в складі:

головуючого: Рибчинського В.П.,

суддів: Берегового О.Ю., Іванюка М.В.,

при секретарі: Топольській В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом заступника прокурора Вінницької області в інтересах держави в особі Ладижинської міської ради до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача відділ Держземагенства у м. Ладижин Вінницької області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та її повернення, за апеляційною скаргою Ладижинської міської ради на заочне рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 18 березня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

В квітні 2014 року заступник прокурора Вінницької області в інтересах держави в особі Ладижинської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування запису про реєстрацію державного акта та зобовязання вчинення дій по поверненню земельної ділянки. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що проведеною прокуратурою Вінницької області перевіркою, виявлено порушення норм законодавства при видачі ОСОБА_2 державного акту на право власності на земельну ділянку, а саме: рішення про передачу відповідачу земельної ділянки, площею 0,1194 га, міською радою не приймалось, ділянку передано із земель водного фонду - прибережної захисної смуги р. Південний Буг. Позивач, посилаючись на те, що державний акт видано з порушенням вимог ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст.ст.12, 58-61 ЗК України, просить визнати недійсним державний акт серії ЯЛ № 751060 від 05.08.2011 року на право власності на земельну ділянку в м. Ладижині площею 0,1194 га з кадастровим номером :07:028:0007, скасувати запис про його реєстрацію в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі запис за № 00223 та зобовязати ОСОБА_2 повернути земельну ділянку Ладижинській міській раді.

Заочним рішенням Ладижинського міського суду від 18.03.2015 року позов заступника прокурора Вінницької області в інтересах держави в особі Ладижинської міської ради задоволено повністю.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 751060 від 05.08.2011 року, виданий на імя ОСОБА_2.

Скасовано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі запис №00223 про реєстрацію виданого ОСОБА_2 державного акта на право власності на земельну ділянку.

Зобовязано ОСОБА_2 повернути земельну ділянку площею 0,1194 га з кадастровим номером :07:028:0007 Ладижинській міській раді. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням, Ладижинська міська рада просить його скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права, а по справі ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування своїх вимог зазначила, суд першої інстанції дав неналежну оцінку доказам по справі, зокрема, наданих представником міської ради про те, що підставою для видачі державного акту відповідачу було рішення міської ради № 892 від 04.07.2008 року, що не скасоване, а під час виготовлення державного акта державним підприємством була допущена технічна помилка і не зазначено номер вказаного рішення. Також послалась на безпідставне задоволення вимоги про скасування запису про реєстрацію державного акту, оскільки, у звязку зі змінами в законодавстві, внесення запису до книги записів про реєстрацію державних актів є неможливим. Крім того, суд відновив провадження у даній справі, не дочекавшись усунення обставини, що викликали його зупинення; безпідставно відмовив у задоволенні заяви представника міськради про відвід головуючого у справі, з яким у голови склались неприязні стосунки.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності, тощо), що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції частково не відповідає цим вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 було видано державний акт серії ЯЛ №751060 від 05.08.2011 року на праві власності на земельну ділянку в місті Ладижин Вінницької області, площею 0,1194 га з кадастровим номером :07:028:0007, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00223, виданий ОСОБА_2 без зазначення номеру рішення сесії Ладижинської міської ради. З протоколу сесії Ладижинської міської ради від 04.07.2008 року вбачається, що на даній сесії було прийнято 48 рішень, за номерами: з 854 по 902 включно. В жодному із цих рішень, в тому числі і за № 892, немає посилання на вирішення питання щодо надання земельної ділянки у власність та видачі державного акту на право власності на земельну ділянку саме ОСОБА_2.

Задовольняючи позовні вимоги заступника прокурора Вінницької області в повному обсязі суд першої інстанції виходив з того, що доказів прийняття рішення про надання даної земельної ділянки у власність та видачу державного акту саме ОСОБА_2 не надано, вказане рішення Ладижинською міською радою не приймалось, державний акт було видано відповідачу з порушенням вимог закону, а тому державний акт підлягає визнанню недійним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 12 ЗК України та ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб. Питання регулювання земельних відносин вирішується виключно на пленарному засіданні сільської, селищної, міської ради.

Зі змісту ст. 116 ЗК України вбачається, що громадяни набувають права власності на земельні ділянки із земель комунальної власності за рішенням органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації.

Згідно ч.1 ст. 126 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Як зазначається у правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 04.06.2014 року по справі №6-46 цс 14, відповідно до ст.126,152,155 ЗК України (чинних на час виникнення спірних відносин) державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видавалися на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень або цивільно-правових угод. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, угоди на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце у разі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішень чи угод. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Зазначений порядок щодо надання земельної ділянки ОСОБА_2 у власність був порушений.

Рішенням Ладижинської міської ради 24 сесії 5 скликання від 04.07.2008 року за № 892 була затверджена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки працівникам соціальної сфери на території м. Ладижин за рахунок земель резервного фонду.

При вирішенні даного питання затвердженню підлягали проекти землеустрою, а не технічна документація із землеустрою, оскільки в розумінні Закону України «Про землеустрій» технічна документація готується на земельні ділянки, що перебувають у користуванні, а проекти землеустрою на новоутворюванні земельні ділянки.

Невід'ємною частиною цього рішення є додатки, в тому числі списки осіб, відносно яких вирішувалось питання, про що мало б бути зазначено в самому рішенні.

Однак із протоколу № 24 двадцять четвертої сесії Ладижинської міської ради 5 скликання від 04.07.2008 року, а саме з п. 21 видно, що проект рішення з долученими до нього додатками, в тому числі і списками осіб, відносно яких вирішувалось дане питання, не був підготовлений.

Отже, відділ Держкомзему у м. Ладижині безпідставно видав ОСОБА_2 державного акту на право власності на земельну ділянку за рішенням Ладижинської міської ради № 892 від 04.07.2008 року.

Разом з тим, державний акт на право власності на землю виданий відповідачу не містить в собі запису про те, що саме рішення за №892 Ладижинської міської ради було підставою для його видачі. Зазначення номеру рішення є обов'язковою вимогою, щодо заповнення державного акта.

За таких обставин, судом першої інстанції вірно задоволено позов в частині визнання недійсним виданого ОСОБА_2 державного акту серії ЯЛ №751060 від 05.08.2011 року на право власності на земельну ділянку в м. Ладижин, площею 0,1194 га, кадастровий номер :07:028:0007 та зобовязано ОСОБА_2 повернути земельну ділянку площею 0,1194 га з кадастровим номером :07:028:0007 Ладижинській міській раді.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції показів представника Ладижинської міської ради та протоколу 24 сесії 5 скликання про те, що підставою для видачі державного акту відповідачу стало рішення № 892 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право на земельні ділянки працівникам соціальної сфери» та додатки до нього, не заслуговують на увагу, оскільки з тексту даного рішення вбачається, що земельні ділянки передаються у власність громадянам згідно додатку. Однак, в додатку до цього рішення не міститься інформація про осіб, яким надаються земельні ділянки, а посилання на те, що депутатам під час розгляду питання надавали списки осіб, не дають можливості встановити, що списки, котрі надавались суду під час розгляду справи відповідали тим, що надавались депутатам на час прийняття рішення, а також встановити, що ОСОБА_2, входив у той список.

Поряд з тим, колегія суддів не приймає до уваги пояснення представника міської ради помилкове не зазначення державним підприємством «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах», яке заповнювало державний акт про право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, номеру рішення, оскільки вони суперечать іншим доказам по справі.

Крім того, враховуючи послідовність поставлення підписів в державному акті посадовими особами, передбачену п. 2.14 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою» від 22.06.2009 року (діючої на час видачі державного акту), міська рада та її посадові особи, виявивши у правовстановчому документі відсутність важливої складової, повинні були повернути його для усунення недоліків або не посвідчувати його підписом.

Що стосується посилань апелянта на незаконне відновлення провадження в справі до усунення обставин, що викликали його зупинення не заслуговують на увагу з огляду на наступне:

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 05.06.2014 року було зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі за позовом про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого видано державний акт ЯЛ № 751060 від 05.08.2011 року, що є предметом розгляду у цій справі, а також до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 за ст. 364 ч. 2, ст. 366 ч. 2, ст. 357 ч. 1 КК України щодо допущених порушень закону, від яких залежить вирішення даної справи.

Відповідно до ст. 204 ЦПК України провадження у справі відновлюється ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь в справі, або з ініціативи суду після усунення обставин, що викликали його зупинення.

В листопаді 2014 року заступник прокурора Вінницької області Сухоребрий С.А. звернувся до суду з заявою про відновлення провадження у цивільній справі.

Вирішуючи заявлене особою клопотання та встановивши, що у рішеннях Ладижинської міської ради від 04.07.2008 року та кримінальному провадженні № 0000064 від 25.03.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364 ч. 2, ст. 366 ч. 2, ст. 357 ч. 1 КК України не йшлося про надання земельної ділянки саме ОСОБА_2, суд першої інстанції обґрунтовано відновив провадження у справі, а тому норми процесуального законодавства при відновленні провадження судом не порушені.

Поряд з іншим спростовуються і доводи апелянта про безпідставну відмову в задоволенні заяви представника Ладижинської міської ради про відвід судді Патраманського І.О. з наступних підстав:

Представник Ладижинської міської ради, вказує на те, що головуючиу у справі ОСОБА_1, знаходиться у непрязних стосунках з міським головою м. Ладижина ОСОБА_4, зокрема на те, що між суддею та міським головою існують конфліктні відносини; суддя приймає протиричиві процесуальні рішення, а саме зупинення справи та її поновлення без усунення обставин, що спричинили зупинення справи; заявив самовідвід у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_3 - начальника відділу Держземагентства з мотивів неприязних взаємин з останнім; рішення, що стало підставою для видачі державного акта відповідачу, є підставою для видачі такого акту і ОСОБА_5, яка перебуває у родинних відносинах з суддею, справа щодо скасування якого перебуває в провадженні цього ж суду.

Суд обґрунтовано виходив з того, що вказані обставини є не що інше, як лише припущення щодо існування відповідних обставин, не підтверджених доказами. Фізичні особи ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не ототожнюються з юридичними особами - Ладижинською міською радою і відділом Держземагентства у м. Ладижин і не є сторонами у справі, як і член родини судді, аналогічна справа щодо якого розглядається цим судом.

Крім того, безпідставними є доводи апелянта про дослідження та використання судом першої інстанції в якості письмових доказів протоколів допитів посадових осіб, оскільки з рішення вбачається, що суд ними свої висновки не обґрунтовував.

Разом з тим, обґрунтованими є посилання апелянта не те, що заочне рішення від 18 березня 2015 року в частині скасування в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі запису № 00223 про реєстрацію виданого ОСОБА_2 державного акта на право власності на земельну ділянку в м. Ладижин, площею 0,1194 га., кадастровий номер :07:028:0007 підлягає скасуванню з наступних підстав:

З 1 січня 2013 року набув чинності ЗУ «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Зокрема до ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» 16.10.2012 року були внесені зміни щодо визначення органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері державної реєстрації майнових прав. У зв'язку з чим повноваження органів Держкомзему, щодо реєстрації прав на землю були припиненні з 1 січня 2013 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року було скасовано «Порядок ведення книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право користування ділянкою, договору оренди». Дані, які були внесені до книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі на підставі Порядку перенесені до єдиної інформаційної системи Державного земельного кадастру.

Відповідно до ч. 10 пункту 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України від 17.10.2013 року, однією із підстав припинення речових прав є рішення суду про припинення права власності на нерухоме майно. Тобто, скасування державного акту на право власності на землю саме по собі дає відповідним органам право для внесення змін до державного реєстру, та не потребують додаткових дій щодо скасування запису в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, яка відповідно до чинного законодавства втратила чинність.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині скасування запису в книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право користування ділянкою, договору оренди.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Ладижинської міської ради Вінницької області задовольнити частково.

Заочне рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 18 березня 2015 року в частині скасування в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі запис за № 00223 про реєстрацію виданого ОСОБА_2 державного акта на право власності на земельну ділянку в м. Ладижин площею 0,1194 га, з кадастровим номером :07:028:0007 - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: В.П. Рибчинський

Судді: О.Ю. Береговий

ОСОБА_7