Справа № 640/9031/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2015 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Губської Я.В.

при секретарі Приблуда І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Державної казначейської служби України про відшкодування майнових збитків та моральної шкоди, витрат на правову допомогу

ВСТАНОВИВ:

21.05.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Державної казначейської служби України про відшкодування майнових збитків та моральної шкоди, витрат на правову допомогу, посилаючись на вимоги ст. 56 Конституції України, ст.ст. 11,57,52 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 23, 1166,1167, 1173 ЦК України.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що бездіяльністю Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції при виконанні рішення Київського районного суду м. Харкова від 06.02.2014 року йому завдана майнова та моральна шкода, оскільки тривалим невиконанням державним виконавцем своїх обов*язків по примусовому виконанню рішення суду призвело до того, що до теперішнього часу рішення не виконане і він не отримав від ПАТ КБ «Надра» стягнутого судом банківського вкладу.

Просить стягнути з Державної казначейської служби України шляхом списання на його користь суму майнових збитків в розмірі 89034,59 грн. (суми вкладу), моральної шкоди в розмірі 20000 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 1000 грн. Розмір моральної шкоди обґрунтовує з тих підстав, що тривалість невиконання рішення суду з вини державного виконавця потягла за собою значну психологічну травму, моральні страждання, погіршення стану здоров*я, стосунків в сім*ї та на роботі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, подавши до суду письмові заперечення.

Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з*вився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, ніяких заяв до суду не подав, у зв*язку з чим суд розглядає справу у його відсутність.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що на виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 06.02.2014 року був виданий 28.04.2014 року виконавчий лист про стягнення з ПАТ КБ «Надра» на користь ОСОБА_1 за договором строкового банківського вкладу від 03.07.2008 року № 847455/04-Д проценти за 1283 дні користування коштами за депозитною ставкою 5% річних в сумі 102,33045 грам золота; витребувано злиток золота масою 100 грамів та неподільним залишком 2,33045 грам, що за курсом НБУ становить 751,75 грн. (а.с. 6).

Звертаючись з позовом до суду про відшкодування збитків ОСОБА_1 зазначає, що збитки спричинені йому внаслідок бездіяльності працівників Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції при примусовому виконанні рішення Київського районного суду м. Харкова від 06.02.2014 року, в результаті яких позивач не отримав присуджене йому за рішенням суду.

Статтею 56 Конституції Країни передбачено, що кожна особа має право на відшкодування на рахунок держави моральної та майнової шкоди, спричиненої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими та службовими особами при виконанні ними своїх повноважень.

Підставою позовних вимог про відшкодування збитків позивач вказує норми статей 56 Конституції України, ст.ст. 11, 57, 52 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 23, 1166,1167, 1173 ЦК України, в яких зазначено, що «особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування» та що «майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала».

Також, вимогами ст. 1173 ЦК України передбачено «що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів».

Аналізуючи наведені позивачем доводи та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є недоведеними, необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Так, позивач посилається на бездіяльність державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції при виконанні рішення суду, в наслідок чого йому завдана матеріальна та моральна шкода.

Згідно досліджених в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення Київського районного суду м. Харкова від 06.02.2014 року вбачається наступне.

30.05.2014 року державним виконавцем Київського ВДВС ХМУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 640/22511/13-ц, виданого 28.04.2014 року Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ПАТ "КБ "Надра" в особі відділення №2099 на користь ОСОБА_1 за договором строкового банківського вкладу від 03.07.2008 р. № 847455/04-Д проценти за 1283 дні користування коштами за депозитною ставкою 5% річних в сумі 102,33045 грам золота: витребувати зливок золота масою 100 грамів та неподільним залишком 2,33045 грам, що за курсом НБУ становить 751,75 грн. та постанову було

направлено на адресу сторін виконавчого провадження.

05.06.2014 року до Київського ВДВС ХМУЮ надійшов лист директора відділення ПАТ «КБ «Надра» Харківське регіональне управління про те, що відділення ПАТ «КБ «Надра» є позбалансовим, не має статусу юридичної особи, не має відокремленого майна та самостійного балансу, а місцезнаходження постійно діючого органу боржника, тобто фактичне місце ведення юридичної діяльності та майна знаходиться за адресою: 04053, м. Київ, вул. Артема,15 що відноситься до Шевченківського району м. Києва, куди і просить передати виконавче провадження.

До листа надана копія витягу державної реєстраційної служби з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та Положення про Харківське регіональне управління ПАТ КБ «Надра».

01.07.2014 року до відділу надійшов запит представника ПАТ «КБ Надра» Харківського РУ Безугла Л.Е. про звернення до державного виконавця, в дні прийому з питання добровільного виконання постанови про відкриття виконавчого провадження, без представлення довіреності.

Листами державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ від 04.07.2014 року, 15.08.2014 року, 15.10.2014 року на адресу ПАТ «КБ «Надра» Харківського РУ повідомлено про можливість виконання рішення суду та направлені реквізити для перерахування грошових коштів на депозитний рахунок ВДВС.

Згідно відповіді ПАТ КБ «Надра» від 04.11.2014 року, за підписом директора відділення Харківського РУ повідомлено ВДВС про неможливість виконання даного рішення у зв*язку з тим, що відділення ПАТ «КБ «Надра» є позбалансовим, не має статусу юридичної особи, не має відокремленого майна самостійного балансу та просять передати за підвідомчістю до ДВС Шевчінкінського РУЮ в м. Києві.

Постановою державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ від 04.11.2014 року закінчено виконавчого провадження відповідно до п.10 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», постанова та виконавчий документ було направлено до Шевченківського РУЮ м. Києва для подальшого виконання.

Згідно постанови державного виконавця Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 23.01.2015 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження у зв'язку тим, що в матеріалах виконавчого провадження відсутня ухвала суду про зміну сторони виконавчого провадження з боржника ПАТ "КБ "Надра" в особі відділення №20 на ПАТ КБ "Надра".

Постановою державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ від 27.03.2015 року відновлено провадження по виконанню виконавчого листа за № 640/22511/13-ц.

02.04.2015 року до Київського районного суду м. Харкова державним виконавцем Київського ВДВС ХМУЮ була направлена заява про зміну сторони виконавчого провадження ПАТ "КБ "Надра" в особі відділення №2099 м. Харків вул. Петровського 15 на ПАТ "КБ "Надра" м. Київ Шевченківський район, вул. Артема, будинок 15 та постановою від 08.05.2015 року зупинено виконавче провадження.

Згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 23.06.2015 року сторону у виконавчому провадженні замінено з ПАТ "КБ "Надра" в особі відділення №2099 м. Харків, вул. Петровського 15 на ПАТ "КБ "Надра" м. Київ, Шевченківський район, вул. Артема, будинок 15.

24.06.2015 року до Київського ВДВС надійшов лист уповноваженої особи Фонду гарантування вклад фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ" Надра" Стрюковоі І.О., яким повідомлено, що постановою Правління НБУ "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "КБ "Надра", рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.06.2015 в ПАТ "КБ Надра" розпочато процедуру ліквідації ПАТ "КБ" Надра", уповноваженою особою Фонду гарантування вклад фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ"Надра" призначено Стрюкову І.О.

30.06.2015 року Київським ВДВС ХМУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до п.3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», постанова та виконавчий документ направлені для подальшого виконання уповноваженій особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ" Надра».

Дослідивши надані до суду матеріали, звертаю увагу на те, що позовних вимог про визнання дій працівників Київського ВДВС ХМУЮ неправомірними позивачем заявлено не було, процесуальних рішень щодо оцінки дій державного виконавця Київського ВДВС при виконанні рішення суду постановлено також не було.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін в судовому засіданні, позивач звертався до начальника ВДВС та суду зі скаргами на бездіяльність державного виконавця, однак рішень щодо визнання бездіяльності державного виконавця по виконанню судового рішення також не було винесено.

Відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти певні дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Доводи позивача про те, що майнова шкода спричинена йому в зв*язку з бездіяльністю державного виконавця не підтверджуються встановленими в судовому засіданні даними та матеріалами справи. Згідно матеріалів справи постанови державного виконавця позивачем не оскаржувались та не надано до суду жодного рішення суду, яким було визнано дії державного виконавця з виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 06.02.2014 року незаконними.

Крім того, суд звертає увагу на те, що направлення виконавчих документів для подальшого виконання уповноваженій особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ" Надра» не перешкоджає по виконанню належного позивачу ОСОБА_1 і суд не вбачає підстав для відшкодування збитків з тих підстав, що рішення Київського районного суду м. Харкова від 06.02.2014 року не виконане в порядку примусового виконання державним виконавцем, оскільки не наведені ці підстави позивачем і судом не встановлені дані щодо неможливості виконання даного рішення на теперішній час.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Згідно ч.2 зазначеної статті, стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до Державної казначейської служби України у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду.

На підставі вищезазначеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог щодо відшкодування майнових збитків.

Стосовно вимог позивача про стягнення моральної шкоди необхідно зазначити наступне.

Згідно вимог ст. 23 ЦК УКраїни особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідальність заподіювача моральної шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною другої даної статті передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. Його елементами є: протиправна поведінка правопорушника; вина (винний характер дій) правопорушника; безпосередній причинно-наслідковий зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою правопорушника; шкода правам чи охоронюваним законом інтересам осіб, постраждалих дій правопорушника.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 5 постанови № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Позивачем не доведено, що заподіяна йому моральна шкода в розмірі 20000 грн. стала наслідком саме бездіяльності Київського ВДВС ХМУЮ та відсутній причинний зв'язок між діями відділу державної виконавчої служби та збитками, заподіяними позивачу.

Для вирішення питання про притягнення особи до відповідальності на підставі статі 1167 ЦК України, обов'язково необхідно встановити наявність всіх вищевказаних елементів цивільного правопорушення, а в даному випадку відсутність причинного зв'язку, вини та недоведеність інших елементів складу цивільного правопорушення виключає можливість притягнення ВДВС до матеріальної відповідальності.

На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними, безпідставними, у зв'язку з чим задоволенню не підлягають в повному обсязі.

У зв*язку з відмовою в задоволенні позовних вимог про відшкодування майнових збитків та моральної шкоди, на підставі ст. 88 ЦПК України не підлягають задоволенню і вимоги про відшкодування понесених позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 1000 грн.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,169,212-215,218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Державної казначейської служби України про відшкодування майнових збитків в розмірі 89034,59 грн., моральної шкоди в розмірі 20000 грн., витрат на правову допомогу в сумі 1000 грн. - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя -