АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц /796/ 1971 /2015 р. Головуючий у І інстанції Лозинська М.І.
Доповідач Котула Л.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

За участю секретаря Круглика В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_6 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 про розірвання договору виконання робіт, стягнення пені, відшкодування збитків та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 про захист прав споживачів і з урахуванням уточнень до позовної заяви просила розірвати договір СХ - 1500 від 17 вересня 2012 року укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 та стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 6 881,05 грн. і пеню в сумі 4 685,99 грн. , а також збитки у розмірі 4129,44 грн. та моральну шкоду в сумі 15 000 грн.( а.с. 102).

При цьому позивач зазначала , що 17 вересня 2012 року уклала з відповідачем договір СХ-1500 відповідно до якого відповідач зобов'язувався виконати роботи по виготовленню та установці ПВХ конструкцій за цінами виконавця , а замовник зобов'язувався оплатити вартість замовлення в сумі 5 381,05 грн.

Для оплати цього договору вона взяла кредит в ПАТ " ОТБ Банк" та оплатила вартість замовлення.

Умовами договору було передбачено , що виконавець зобов'язується виготовити та поставити товар протягом 35 робочих днів, тобто до 22 жовтня 2012 року .

Однак, відповідач лише 27 жовтня 2012 року доставив вікна, які не відповідали розмірам , які визначені в замовленні № 2192 від 17 вересня 2012 року внаслідок чого їх неможливо встановити , а тому на 03 вересня 2014 року зобов'язання по встановленню вікон відповідачем не виконано.

У зв'язку з порушенням умов договору відповідач зобов'язаний сплатити їй неустойку у розмірі 0,1 % від вартості цього договору за кожний день прострочення, тобто з 22 жовтня 2012 року по 03 вересня 214 року в сумі 4 685,99 грн. та просила розірвати договір .

Для оплати вартості товару вона отримала кредит, за користування якого сплачувала відсотки та комісії і всього сплатила 11 010,49 грн., із яких: 6 881,05 грн. вартість товару , а 4 129,44 грн. сума виплачена банку відсотків за користування кредитними коштами та комісії , яку просила стягнути з відповідача , як заподіяні їй збитки.

Внаслідок порушення відповідачем умов договору їй заподіяна моральна шкода в сумі 15 000 грн., яку просила стягнути з відповідача.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2014 року позов ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 про розірвання договору виконання робіт, стягнення пені, відшкодування збитків та моральної шкоди задоволено.

Розірвано договір СХ-1500 від 17 вересня 2012 року , укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4.

Стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 вартість виробів сплачених за договором СХ-1500 від 17 вересня 2012 року у розмірі 5 381, 05 грн..

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_6 просить рішення суду в частині, в якій відмовлено у задоволені позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки судом порушені вимоги матеріального та процесуального права.

В іншій частині рішення суду набрало законної сили , оскільки в установлено законом порядку не оскаржено.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_6, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав, викладених у ній , представника відповідача ОСОБА_7, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вказуючи на те , що вимоги позивача безпідставні, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи у задоволені позову про стягнення пені за прострочення виконання договору , суд виходив з того, що така відповідальність наступає при прострочені договору, а не його розірванні.

Проте з такими висновками не можна погодитися.

Відповідно до ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір побутового підряду є публічним договором.

До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Згідно ст. 872 ЦК України, якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором:

1) виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості;

2) розірвання договору та відшкодування збитків.

У разі виявлення інших відступів від умов договору або інших недоліків у роботі замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного усунення цих недоліків у розумний строк або відшкодування його витрат та усунення недоліків чи відповідного зменшення плати.

Вимога про безоплатне усунення недоліків роботи, виконаної за договором побутового підряду, які можуть становити небезпеку для життя або здоров'я замовника та інших осіб, може бути пред'явлена замовником або його правонаступником протягом десяти років з моменту прийняття роботи, якщо у встановленому законом порядку не передбачені більш тривалі строки (строки служби). Така вимога може бути пред'явлена незалежно від того, коли виявлено ці недоліки, у тому числі й при виявленні їх після закінчення гарантійного строку.

У разі невиконання підрядником цієї вимоги замовник має право протягом цього ж строку вимагати повернення частини ціни, сплаченої за роботу, або відшкодування його витрат на усунення недоліків.

Судом встановлено, що 17 вересня 2012 року між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 було укладено Договір СХ-1500 (далі - Договір), за умовами якого замовник зобов'язувався сплатити вартість замовлення, що складає 5 381, 05 грн.( п.3.1 Договору) (а.с. 6).

Після виконання пункту 3.1. виконавець зобов'язався виготовити та доставити виріб протягом 35 робочих днів, якщо є необхідність металопідготовки, строки вважаються з моменту перезаміру (п. 3.2. договору).

У випадку не виконання виконавцем пункту 3.2. з власної вини виконавець зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі 0,1 % від вартості цього договору за кожний день прострочки ( ч.2 ст. 551 ЦК України )( п.4.2 Договору).

27 жовтня 2012 року відповідач виготовив та доставив позивачу замовлені вироби, про що свідчить акт прийому - передачі виробів ( а.с.56).

Проте висновком № ЕД-1-1-123/14від 28.08.2014 року будівельно-технічного експертного дослідження, яке було проведено Судовою незалежною експертизою України , за результатами проведених обмірів досліджуваних ПВХ конструкцій, виготовлених на підставі Договору СХ від 17.09.2012р., встановлено, а саме: двох дверних та двох віконних блоків, та фактично облаштованих балконного (двері та вікно) і віконного блоків у квартирі АДРЕСА_1, при зіставлені їх показників (параметрів), експертом було встановлено, що розміри виготовлених ПВХ конструкцій не відповідають розмірам фактично облаштованих балконного та віконного блоків, а саме:

щодо віконного блоку у кухні: ширина фактично виготовленого ПВХ блоку на 0,728 м менша, ніж ширина фактично встановленого дерев'яного блоку; висота на 0,099 м менша ніж висота фактично встановленого дерев'яного блоку; площа на 1,114 м2 менша ніж площафактично встановленого дерев'яного блоку;

щодо віконного блоку у житловій кімнаті: ширина фактично виготовленого ПХВ блоку на 0,036 м менша ніж ширина фактично встановленого дерев'яного блоку; висота на 0,108 м менша ніж висота фактично встановленого дерев'яного блоку; площа на 0, 195 м2 менша ніж площа фактично встановленого дерев'яного блоку;

щодо дверних блоків: оскільки визначити, який саме дверний блок повинен встановлюватися у житловій кімнаті, а який планується у кухні - не надалось можливості, а також враховуючи те, що дверний проріз на момент обстеження у кухні не влаштований - порівняти (зіставити) розміри фактично виготовлених ПВХ дверей з розміром фактично облаштованого дверного блоку у житловій кімнаті (балконний блок) не надається можливості.

Однак, при порівнянні (зіставленні) розміру фактично влаштованих дерев'яних дверей у житловій кімнаті (балконний блок) з розмірами виготовлених ПВХ дверей, встановлена невідповідність розміру фактично влаштованих дерев'яних дверей розмірам обох виготовлених ПВХ дверей, у тому числі і ширини, і висоти, і площі (див. Таблицю №1 на з. 8-9 даного висновку).

При зіставленні розмірів та конфігурації досліджуваних ПВХ конструкцій, виготовлених на підставі Договору СХ від 17.09.2012р., визначених під час візуально-інструментального обстеження та викладених на стор. 7 даного висновку, з розмірами та конфігурацією ПВХ конструкцій, що зазначена у специфікації до Договору (Замовленні 2192 від 17.09.2012р.), представленого у Додатку №3 до даного висновку та на стор. З даного висновку (далі - Замовлення), експертом було встановлено, що розміри та конфігурація виготовлених ПВХ конструкцій, а саме: двох дверних та двох віконних блоків, двох підвіконь не відповідає тій, що зазначена у вищевказаному Замовленні, за винятком ширини ПВХ підвіконня, передбаченого для встановлення у кухні, а саме:

щодо віконного блоку у кухні: ширина фактично виготовленого блоку на 0,005 м більша ніж зазначена у Замовленні; висота на 0,004 м більша ніж зазначена у Замовленні, площа на 0,01 м2 більша ніж зазначена у Замовленні;

щодо віконного блоку у житловій кімнаті: ширина фактично виготовленого блоку на 0,120 м більша ніж зазначена у Замовленні; висота на 0,003 м менша ніж зазначена у Замовленні, площа на 0,158 м2 більша ніж зазначена у Замовленні;

щодо дверних блоків: оскільки визначити який саме дверний блок повинен встановлюватися у житловій кімнаті, а який у кухні - не надалось можливості, а також враховуючи те, що у Замовленні також не зазначено відповідність дверей приміщенням квартири - порівняти (зіставити) розміри та конфігурацію фактично виготовлених ПВХ дверей, тим, що зазначена у Замовленні не надається можливості.

Однак , при загальному порівнянні ( зіставленні) розмірів та конфігурації виготовлених ПВХ дверей , тим, що зазначені у замовленні, встановлена їх невідповідність, у тому числі і ширини, і висоти, і площі( див. Таблиця №2 на стор. 9 даного висновку).

Щодо підвіконня у житловій кімнаті : ширина фактично виготовленого підвіконня на 0,04 м більша ніж у Замовленні; довжина на 0,055 м більша ніж зазначена у замовленні ;

Щодо підвіконня у кухні : ширина фактично виготовленого підвіконня складає 0,400 м та відповідає тій , що зазначена у замовленні; довжина на 0,011 м більша ніж зазначена у замовленні ( а.с.81-91).

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2014 року , яке в частині розірвання договору побутового підряду та стягнення з відповідача на користь позивача вартість виробів, які сплачені за договором, не оскаржувалося, а відповідно набрало законної сили , встановлено , що з вини виконавця за договором побутового підряду були допущені істотні недоліки.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Пунктом 4.2. Договору СХ від 17.09.2012 року передбачено, що у випадку невиконання виконавцем пункту 3.2 з власної вини виконавець зобов'язаний виплатити неустойку в розмірі 0,1 % від вартості цього договору за кожний день прострочення ( ч.2 ст. 551 ЦК України ).

Відповідно до п. 3.2. Договору після оплати замовником вартості замовлення виконавець зобов'язаний виготовити і доставити вироби протягом 35 робочих днів.

17 вересня 2012 року позивач виконала умови п.3.1 Договору і оплатила вартість замовлення, а відтак виконавець повинен був не пізніше 5 листопада 2012 року виконати умови договору.

Як видно із акту - прийому виробів до договору СХ -1500 від 17.09.2012 року фізична особа - підприємець ОСОБА_4 поставив позивачу вироби 27 жовтня 2012 року ( а.с. 56).

13 листопада 2012 року позивач звернулася до відповідача з вимогою про усунення недоліків поставленого товару протягом 10 календарних днів.

30 листопада 2012 року позивач направила по пошті вимогу відповідачу про усунення недоліків виготовлених виробів та надала відповідачу 14 календарних днів для усунення недоліків виробів ( а.с. 33).

Проте в зазначені позивачем строки відповідач не усунув недоліки, а відтак з 13 листопада 2012 року необхідно рахувати пеню.

Виходячи з наведеного , розмір пені на 03.09.2014 року становить 3551,49 грн.

Згідно ч.3 ст. 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Однак, на зазначені вимоги закону та обставини справи , суд не звернув уваги , а тому рішення суду в частині відмови у задоволені стягнення пені підлягає скасуванню, оскільки зобов'язання припиняється з моменту набрання рішення законної сили , а відтак позивач має право на стягнення з відповідача пені за невиконання ним п.3.2 Договору.

Суд обґрунтовано відмовив у задоволені позову про відшкодування збитків , оскільки сплачені позивачем відсотки за користування кредитними коштами та сплата комісії банку не є збитками у розумінні ч.2 ст. 22 ЦК України .

Відмовляючи у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди суд правильно виходив з того, що такі вимоги позивача не підлягають задоволенню, навівши відповідні мотиви такої відмови.

Судом установлено, що між позивачем та відповідачем виникли відносини, пов'язані з виготовленням та установкою ПВХ конструкцій, а відповідальність підрядника за істотне порушення договору побутового підряду регулюється ст. 872 ЦК України, яка не передбачає такої відповідальності, як відшкодування моральної шкоди ; умови укладеного між сторонами договору також такої відповідальності не передбачають.

Посилання позивача на ст. 1167 ЦК України, як на правову підставу відшкодування моральної шкоди є необґрунтованим, оскільки зазначена норма передбачає відшкодуванням моральної шкоди при деліктних правовідносинах, а в даному випадку мали місце договірні зобов'язання.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,316 ЦПК України , колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2014 року в частині відмови у стягненні пені з фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 скасувати .

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 пеню в сумі 3 561, 46 коп.

В іншій оскаржувані частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: