АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/305/2015 Головуючий в І інстанції:Гаврилов Д.В.
Категорія:5 Доповідач: Вейтас І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року лютого місяця 16 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Вейтас І.В.
Суддів:Цуканової І.В.
Склярської І.В.
При секретарі:Благовещенській О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5на заочне рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 09 жовтня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_5, третя особа - Друга Херсонська Державна нотаріальна контора про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 27 березня 2014 року за ОСОБА_6 визнано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та витребувано його з незаконного володіння ОСОБА_7. На підставі вказаного рішення реєстраційною службою позивачу виданий витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на вказаний будинок, від 22 травня 2014 року. Однак користуватись та розпоряджатись ним позивач не може, оскільки 30 січня 2014 року ОСОБА_7 продала будинок ОСОБА_5. Вважає, що договір купівлі-продажу є недійсним, оскільки укладений відповідачем, приховуючи той факт, що договір дарування вже визнано недійсним, а отже вона вже не була власником будинку. Просив визнати недійсним договір купівлі-продажу будинку укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 30 травня 2014 року та витребувати у ОСОБА_5 житловий будинок АДРЕСА_1 та передати його у володіння позивача.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 09 жовтня 2014 року позов задоволено частково, витребувано від добросовісного набувача ОСОБА_5 житловий будинок АДРЕСА_1та передано його у володіння ОСОБА_6, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_5 в апеляційній скарзі вказує, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому зазначає, що ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.06.2014 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_9 на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 27 березня 2014 року та зупинено виконання вказаного рішення до закінчення касаційного провадження, тому вважає, що суд був зобов'язаний зупинити провадження у даній справі. Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_6 в задоволенні позову.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ніким не оскаржується.

ОСОБА_5 до судового засідання не з'явився вдруге, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, причина зазначена ним в повторній заяві про відкладення розгляду справи в зв'язку з хворобою його адвоката, колегія суддів вважає неповажною, оскільки матеріали справи не містять даних про укладення договору про надання правової допомоги з вказаним адвокатом на стадії апеляційного провадження.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, як спадкоємець, який прийняв у спадщину нерухоме майно, ще до його державної реєстрації має право витребувати це майно від його добросовісного набувача з підстав передбачених ст. 388 ЦК України, зокрема у разі, якщо воно вибуло з володіння спадкодавця поза волею останнього. Колегія суддів вважає таке рішення суду правильним, виходячи з наступного.

З матеріалів справи слідує, що за нотаріально посвідченим заповітом від 21 липня 2000 року ОСОБА_10 заповів ОСОБА_6 свій житловий будинок АДРЕСА_1.

17 грудня 2010 року на зазначений будинок ОСОБА_9 було видано нотаріально посвідчене свідоцтво про право на спадщину за заповітом, який було складено ОСОБА_10 на користь ОСОБА_9 30 грудня 2006 року.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 15.03.2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 14.05.2012 року, у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_9 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом: визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане Другою Херсонською державною нотаріальною конторою 17 грудня 2010 року на ім'я ОСОБА_9.

Вказаним судовим рішенням також встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 10.11.2011 року, що набрало законної сили, був визнаний недійсним заповіт від 30 грудня 2006 року, складений ОСОБА_10 на користь ОСОБА_9.

Згідно нотаріально посвідченого договору дарування від 11.04.2012 року ОСОБА_9 подарувала зазначений житловий будинок ОСОБА_7.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 27.03.2014 року вказаний договір дарування між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 визнано недійсним та витребувано з незаконного володіння ОСОБА_7 житловий будинок будинок АДРЕСА_1. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 15.05.2014 року вказане рішення залишено без змін.

30 січня 2014 року за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу ОСОБА_7 продала ОСОБА_5 спірний будинок.

Відповідно до ч.3 ст.388 ЦК України якщо майно було набуте безпідставно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що у ОСОБА_6 як спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини та він може захищати свої порушенні права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України в тому числі і має право витребувати це майно від його добросовісного набувача з підстав передбачених ст. 388 ЦК України, зокрема у разі, якщо воно вибуло з володіння спадкодавця поза волею останнього.

Судом достовірно встановлено, що спірний будинок вибув з володіння ОСОБА_6 поза його волею і тому позов про витребування майна підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують, не містять нових засобів доказування.

Та обставина, що ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.06.2014 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_9 на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 27 березня 2014 року, яким визнано недійсним договір дарування укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 та витребувано з незаконного володіння ОСОБА_7 житловий будинок будинок АДРЕСА_1, не є підставою для скасування оскарженого рішення суду першої інстанції, оскільки судом правильно встановлено відсутність обставин, які б вказували на неможливість розгляду даної справи до розгляду справи в касаційному порядку.

Зважаючина наведене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду немає, оскільки воно постановлено правильно, у відповідності до норм матеріального та процесуального права, в межах заявлених вимог, на підставі наданих сторонами доказів, досліджених в судовому засіданні.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні частини позовних вимог в силу принципу диспозитивності, не перевірялось колегією судів, так як ніким не оскаржувалось.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5відхилити.

Заочне рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 09 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: