Справа №539/1996/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2015 Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Іващенка Ю. А.

при секретарі Мирна Т.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області скаргу Полтавського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» на дії держав

ного виконавця відділу Державної виконавчої служби Лубенського міськрайонного управління юстиції,

В С Т А Н О В И В :

Полтавське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Лубенського міськрайонного управління юстиції, мотивуючи тим, що 19 травня 2015 р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Лубенського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві. Дана постанова була отримана стягувачем 26 травня 2015 року. Вважали таке рішення та дії державного виконавця неправомірними та незаконним з наступних підстав.

04 листопада 2010 р. Лубенський міськрайонний суд ухвалив рішення по справі № 2-3829/10 за позовом прокурора м. Кременчука в інтересах держави в особі Полтавського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» до ОСОБА_1 про дострокове розірвання кредитної угоди та стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Вищевказаним рішенням суду було стягнуто з ОСОБА_1 на користь Полтавського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» 31 284 грн. заборгованості станом на 14.07.2010 р. за кредитною угодою та 397,11 грн. - пені за несвоєчасне виконання умов кредитної угоди.

10.07.2012 р. Лубенським міськрайонним судом Полтавської області був виданий виконавчий лист № 2-3829/10.

04 березня 2013 року Полтавське регіональне управління Фонду звернулося до відділу Державної виконавчої служби Лубенського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області з заявою про примусове виконання рішення.

Після набрання рішенням суду законної сили боржник добровільно сплатила частину боргу. Станом на 23.02.2013 р. заборгованість ОСОБА_1 становила 9769,46 грн. Після відкриття виконавчого провадження при примусовому виконанні рішення суду дана сума заборгованості не була стягнута з боржника і на сьогоднішній день залишається незмінною.

Як вбачається зі змісту постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві від 19.05.2015 р., підставою для повернення виконавчого документу є п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувану у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону) .

На час розгляду справи в суді та під час відкриття даного виконавчого провадження № 45804913 боржник ОСОБА_1 була власником квартири АДРЕСА_1 і місце її проживання було саме за цією адресою. При поданні заяви про відкриття виконавчого провадження та виконавчого листа № 2-3829/10 від 10.07.2012 р., стягувач одночасно просив накласти арешт на майно та кошти боржника і оголосити заборону на його відчуження.

За заявою прокурора м. Кременчука в особі Полтавського регіонального управління Фонду ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області було забезпечено позов шляхом накладення арешту на належну ОСОБА_1 на праві власності квартиру АДРЕСА_2. Копія ухвали суду від 14.09.2010 р. була направлена 1-й Лубенській державній нотаріальній конторі та відділу ВДВС Лубенського МРУЮ для негайного виконання.

В пункті другому оскаржуваної постанови державного виконавця від 19.05.2015 р. зазначено, що чинність арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення не припиняються.

Отже, в оскаржуваній постанові державного виконавця містяться деякі суперечності в частині, адже підставою для повернення виконавчого документу державний виконавець вказує на відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення і одночасно залишає чинність арешту майна боржника.

З початку розгляду справи в суді та до повернення виконавчого документа стягувачеві, боржник є власником нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, яка знаходиться під арештом. Але в постанові державного виконавця від 19.05.2015 р. зазначено, що згідно відповідей з реєстраційних органів рухомого та нерухомого майна належного боржнику на праві власності не виявлено.

Право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_3 було зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно реєстраційним № 18604449, номер запису 9498 в книзі: 37, що підтверджується витягом з Реєстру № 14318678 від 20.04.2007 р., виданим КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», тобто згідно законодавства, що діяло на той час.

Тому вважали , що державний виконавець не здійснив усіх визначених Законом України «Про виконавче провадження» дій, спрямованих на своєчасне примусове виконання судового рішення, на підставах, в межах повноважень та у спосіб, як того вимагає Закон України «Про виконавче провадження».

На підставі викладеного, Полтавське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» прохало суд : визнати неправомірними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Лубенського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 19 травня 2015 року; скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 19 травня 2015 року у виконавчому провадженні № 45804913, винесену державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Лубенського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області при примусовому виконанні рішення суду; зобов'язати відділ державної виконавчої служби Лубенського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області усунути порушення шляхом вчинення дій, спрямованих на виконання рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 листопада 2010 року по справі № 2-3829/10, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

В судове засідання представник Полтавського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» не з»явився, від скаржника надійшов до суду лист, у якому вони прохають справу розглядати за відсутності їх представника.

Прокурор Чепурна Л.І. вважала, що є підстави для задоволення скарги, оскільки державним виконавцем не вчинено всіх дій, спрямованих на примусове виконання судового рішення.

Державний виконавець Матвієнко А.В. , у провадженні якого перебувало виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь Полтавського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» 31 284 грн. заборгованості за кредитною угодою та 397,11 грн. пені, в задоволенні скарги прохав відмовити, оскільки під час виконання судового рішення було зроблені відповідні запити щодо отримуваних боржником доходів, однак повернулися відповіді , з яких вбачалося, що боржник доходів не має, а стягнення на нерухоме майно не можливо було звертати з огляду на вимоги ч.7 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження».

ОСОБА_1 в судовому засіданні вважала дії державного виконавця такими, що відповідають вимогам закону.

Відповідно до ст. 386 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

Враховуючи викладене суд вважав за можливе розглядати справу за відсутності представника Полтавського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву».

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 385 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Судом встановлено, що 04 листопада 2010 року Лубенський міськрайонний суд ухвалив рішення по справі № 2-3829/10 за позовом прокурора м. Кременчука в інтересах держави в особі Полтавського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» до ОСОБА_1 про дострокове розірвання кредитної угоди та стягнення суми заборгованості за кредитним договором та стягнув з ОСОБА_1 на користь Полтавського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» 31 284 грн. заборгованості станом на 14.07.2010 р. за кредитною угодою від 13.05.2003 року та 397,11 грн. пені.

10.07.2012 р. Лубенським міськрайонним судом Полтавської області було видано виконавчий лист № 2-3829/10 по даній цивільній справі.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду від 25.10.2012 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 28.11.2012 року, поновлено строк Полтавському регіональному управлінню Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» для пред»явлення до виконання виконавчого листа № 2-3829/10 від 10.07.2012 року по цивільній справі № 2-3829/10.

04 березня 2013 року Полтавське регіональне управління Фонду звернулося до відділу Державної виконавчої служби Лубенського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області з заявою про примусове виконання рішення суду по справі № 2-3829/10 з урахуванням часткової сплати боргу ОСОБА_1 Станом на 28.02.2013 року сума боргу ОСОБА_1 складала 9769,46 грн.

19 травня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Лубенського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області на підставі п.2 ч.1 ст. 47, ст.. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у ВП №45804913 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3829/10, виданого Лубенським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь Полтавського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» 31284 грн. заборгованості станом на 14.07.2010 року за кредитною угодою №148 від 13.05.2003 р. , пеня 391,11 грн. (залишок боргу 9769,46 грн.).

З даною скаргою Полтавське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» звернулося до суду 27.05.2015 року (а.с. 11).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено

частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено,

своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З матеріалів справи вбачається, що при виконанні виконавчого листа № 2-3829/10, виданого Лубенським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь Полтавського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» 31284 грн. заборгованості станом на 14.07.2010 року за кредитною угодою №148 від 13.05.2003 р. , пеня 391,11 грн. (залишок боргу 9769,46 грн.) державними виконавцем було направлено запити щодо встановлення у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, на які прийшли відповіді, що у боржника такого майна не має. 19.05.2015 року державним виконавцем за місцем проживання боржника було здійснено вихід та не встановлено майна, на яке може бути звернуто стягнення, про що складено акт (а.с. 23-31).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна, вбачається, що станом на 04.06.2015 року за боржником ОСОБА_1 зареєстрована квартира ІНФОРМАЦІЯ_1, яка належить їй на праві власності. Крім цього, згідно відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна, на дану квартиру накладено арешт. Підставою обтяження є постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 17.09.2010 року.

Разом із тим, відповідно до ч.7 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобов'язаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Враховуючи суму боргу , яка залишилися до сплати ОСОБА_1 - 9769,46 грн., яка не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, державним виконавцем правомірно не зверталося стягнення на нерухоме майно боржника, а саме квартиру АДРЕСА_4.

Однак відповідно до довідки виконкому Засульської сільської ради від 17.06.2015 року, боржник у виконавчому провадженні з 05.05.2015 року працює на посаді завідувача військово облікового бюро виконавчого комітету Засульської сільської ради на 0,5 ставки.

Тобто станом на час винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови від 19.05.2015 року, боржник ОСОБА_1 була працевлаштована, тобто мала дохід, на який могло бути звернуто державним виконавцем стягнення.

Вказані відомості державним виконавцем належним чином перевірені не були, не було встановлено місце роботи боржника та не звернуто стягнення на її заробітну плату, а тому висновок державного виконавця , покладений в основу прийняття оскаржуваної постанови від 19.05.2015 року щодо того, що майна належного боржнику на праві приватної власності та на яке законом може бути звернуто стягнення не виявлено, не відповідає дійсності.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, а у ст. 14 ЦПК України зазначені ознаки обов'язковості судових рішень. Крім того, виконання рішень суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визнати неправомірними дії державного виконавця та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 19.05.2015 року.

Разом із тим, вимоги щодо зобов'язання відділу державної виконавчої служби Лубенського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області усунути порушення шляхом вчинення дій, спрямованих на виконання рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 листопада 2010 року по справі № 2-3829/10, визначених Законом України «Про виконавче провадження», задоволенню не підлягають, враховуючи наступне.

Так, виходячи із системного аналізу розділу 7 ЦПК України особами, які беруть участь у справі з розгляду скарг, являються державний виконавець або інша посадова особа державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, а не відділ державної виконавчої служби, який скаржник прохає суд зобов»язати вчинити певні дії.

Відповідно до Постанови ПЛЕНУМУ ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ від 07 лютого 2014 року №6 виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобовязати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому суд не має права зобовязувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Крім цього, ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає вчинення державним виконавцем у разі скасування постанови про повернення виконавчого документу, виконавчих дій спрямованих на виконання судового рішення, а тому суд не вбачає необхідності додатково зобов»язувати ВДВС усувати порушення шляхом вчинення дій, спрямованих на виконання рішення суду, дублюючи таким чином норми ЗУ «Про виконавче провадження».

Керуючись ст. ст. 209, 210, 387 ЦПК України,

УХ В А Л И В:

Скаргу Полтавського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» на дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Лубенського міськрайонного управління юстиції задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Лубенського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 19 травня 2015 року - неправомірними.

Постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 19 травня 2015 року у виконавчому провадженні № 45804913, винесену державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Лубенського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області при примусовому виконанні рішення суду - скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом 5 днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_2 Ю. А.