Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування», ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 12 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 11 грудня 2013 року на трасі м. Конотоп - с. Озаричі сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участі автомобіля марки KIA CERATO, який на праві власності належить позивачу, під керуванням ОСОБА_5, і автомобіля марки FAW CA 1041 під керуванням ОСОБА_4 Останній одразу визнав свою вину у ДТП, у зв'язку із чим сторонами складено «Європротокол». Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована в ПАТ «ПРОСТО-страхування». Позивач зазначає, що відразу після ДТП вони звернулися до страховика і повідомили про страховий випадок, а згодом зробили всі необхідні заяви та повідомлення. Згідно експертної оцінки розмір майнової шкоди, завданої автомобілю ОСОБА_3 становить 80 тис. 629 грн 67 коп. Проте 10 січня 2014 року він отримав від ПАТ «ПРОСТО-страхування» відмову у визнанні страхового випадку та проведенні страхового відшкодування. На думку ОСОБА_3 ця відмова є незаконною. Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просив задовольнити його позовні вимоги і стягнути на його користь із ПАТ «ПРОСТО-страхування» 25 тис. грн у рахунок виплати страхового відшкодування та із ОСОБА_6 56 тис. 319 грн. 67 коп. у рахунок відшкодування майнової шкоди.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 12 березня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, стягнуто з ПАТ «ПРОСТО-страхування» на користь ОСОБА_3 25 тис. грн у рахунок відшкодування майнової шкоди та 70 грн у рахунок сплати судових витрат, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 56 тис. 319 грн. 67 коп. у рахунок відшкодування майнової шкоди та 173 грн 60 коп. у рахунок сплати судових витрат, стягнуто із ПАТ «ПРОСТО-страхування» на користь НДЕКЦ при УМВС України в Сумській області 786 грн 24 коп. судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «ПРОСТО-страхування» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення і ухвалити рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга заявника підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням установленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду було зумовлено поважними причинами.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції, що позивач належним чином довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, а саме факт наявності ДТП, автомобіль позивача отримав ушкодження внаслідок цього ДТП. Відповідачем ОСОБА_4 позовні вимоги визнано повністю, спір з цього приводу відсутній.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції повністю погодитися не можна.

Установлено, що 11 грудня 2013 року на трасі м. Конотоп - с. Озаричі відповідач ОСОБА_4 керуючи автомобілем марки FAW CA 1041 та здійснюючи обгін допустив зіткнення з автомобілем марки KIA CERATO, який на праві власності належить ОСОБА_3, під керуванням ОСОБА_5

На місці ДТП ОСОБА_4 і ОСОБА_5 склали «Європротокол».

Згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 08 серпня 2013 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована у ПАТ «ПРОСТО-страхування» строком на 1 рік.

12 грудня 2013 року до Сумської філії ПАТ «ПРОСТО-страхування» подано письмове повідомлення про ДТП, що має ознаки страхового випадку, та заяву про виплату страхового відшкодування.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона зобов'язується у разі настання певної події виплатити другій стороні або іншій особі, визначеній у договорі, страхову суму, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частиною першою статті 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором.

Звертаючись з позовом до суду, ОСОБА_3 посилався на те, що страхове відшкодування йому не виплачено; відмову у визнанні страхового випадку та проведенні страхового відшкодування АТ «ПРОСТО-страхування» мотивувало тим, що ОСОБА_4 і ОСОБА_3 надано неправдиві відомості про факт настання страхового випадку, оскільки характер і порядок розміщення механічних пошкоджень на автомобілі свідчать про їх отримання не при тих обставинах і умовах, які заявлені в поясненнях.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд погодився із його висновком, що пояснення АТ «ПРОСТО-страхування» щодо наявності підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування не беруться до уваги, оскільки ці пояснення ґрунтуються на висновку аварійного комісара ОСОБА_7, який на час видачі висновку не був внесений до переліку осіб, які відповідають кваліфікаційним вимогам та можуть займатися визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Проте судом не надано оцінки кваліфікаційному свідоцтву, виданому на ім'я ОСОБА_7, та реєстру Нацкомфінпослуг аварійних комісарів, згідно з якими термін дії його свідоцтва - з 12 грудня 2013 року до 12 грудня 2016 року.

Крім того, суд апеляційної інстанції не усунув розбіжності (зокрема причини виникнення пошкоджень), які наявні у попередніх висновках про обставини і наслідки ДТП, складених аварійними комісарами ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та у висновку судової транспортно-трасологічної експертизи НДЕКЦ УМВС України в Сумській області від 15 січня 2015 року.

Установлено, що звітом про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу встановлено вартість збитку, нанесеного ОСОБА_3 внаслідок пошкодження належного йому на праві власності автомобіля марки KIA CERATO, що складає 80 тис. 629 грн 67 коп.

При цьому у висновку зазначено, що розмір збитку встановлено виходячи з ринкової вартості пошкодженого автомобіля, оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля.

Згідно із розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17 листопада 2011 року № 698 максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про ДТП без участі уповноважених на те працівників ДАЇ МВС України становить 25 тис. грн.

Частиною четвертою статті 988 ЦК України передбачено, що страхова виплата за договором майнового страхування не може перевищувати розміру реальних збитків та здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється в межах вартості майна на момент укладення договору.

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи МТСБУ (пункти 1, 3 статті 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

При вирішенні питання про розмір збитків, які підлягають відшкодуванню в зв'язку з пошкодженням автомобіля, з'ясуванню підлягають вартість транспортного засобу, вартість його ремонту і зазначені обставини повинні бути оцінені з точки зору економічної обґрунтованості ремонту; при цьому розмір страхового відшкодування залежить і від того, чи погоджується власник транспортного засобу на визнання такого транспортного засобу фізично знищеним.

Суд апеляційної інстанції на зазначені вимоги закону уваги не звернув, у порушення статей 10, 60 ЦПК України визначаючи вартість майнової шкоди, завданої власнику автомобіля марки KIA CERATO, не з'ясував чи є такий автомобіль фізично знищеним, чи згоден власник з визнанням його фізично знищеним, не вирішив питання про залишки автомобіля в разі визнання його фізично знищеним.

Суд також не врахував, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 5090-VI від 05 липня 2012 року в статтю 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» внесені зміни, відповідно до яких визнання транспортного засобу знищеним може бути підтверджено не лише висновком експертизи, проведеною відповідно до законодавства, а і сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем, і в цьому разі повинна відшкодуватися різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення місцевого суду, суд апеляційної інстанції на вищевказане уваги не звернув.

Таким чином, за наслідками розгляду справи, суд апеляційної інстанції, неповно встановив усі обставини справи, в результаті чого ухвалив необґрунтоване рішення, яке не відповідає вимогам статей 213, 214 ЦПК України.

Оскільки порушення норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення спору і ці порушення допущені судом апеляційної інстанції при розгляді справи, ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2012_05_24/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 338, 345 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2012_05_24/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Сумської області від 12 березня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська