У х в а л а

іменем україни

15 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

Ізмайлової Т.Л.,

суддів: Кузнєцова В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбудівнест» про визнання недійсним договору, стягнення коштів та збитків за кредитом, за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбудінвест» (далі - ТОВ «Укрбудінвест») про визнання недійсним договору, стягнення коштів та збитків за кредитом.

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 27 березня 2008 року між ним та відповідачем ТОВ «Укрбудінвест» укладені інвестиційні договори довгострокового будівництва, за якими позивач набував право власності за закінченням будівництва на нежитлові приміщення, розміщені на АДРЕСА_1 оздоровчо-розважального комплексу «Клубний комплекс «Променад» для тимчасового проживання відпочиваючих, що знаходиться за адресою: смт Затока, м. Білгород-Дністровський, Лиманський район, Одеська область.

Відповідно до умов вказаних договорів ОСОБА_2 повинен був сплатити після їх укладення по 16 258,17 Євро за кожним договором, тобто за трьома договорами загальна сума складала 48 774,51 Євро, які ним були сплачені у повному обсязі, ТОВ «Укрбудінвест» повинно було передати нерухомість не пізніше ІІІ кварталу 2009 року. Позивач перерахував у повному обсязі на рахунок відповідача зазначені суми, згідно відповідних договорів та встановлених строків розрахунку.

Позивач посилався, що ТОВ «Укрбудінвест» свої зобов'язання за договорами не виконало, нерухомість не збудувало, не передало у власність позивачу та не повернуло інвестовані ним кошти за будівництво у розмірі 48 774,51 Євро, що за курсом НБУ станом на 09 квітня 2014 року складає 784 773 грн 66 коп.

Посилаючись на Закон України «Про інвестиційну діяльність», позивач вважав, що зазначені договори від 27 березня 2008 року № №1/28-2А, 1/29-2А, 1/30-2А є недійсними, нікчемними на підставі ст.227 ЦК України, просив суд вирішити питання застосування наслідків нікчемності правочинів у розмірі подвійної суми на підставі ст.230 ЦК України у розмірі 1 012 608 грн

Також позивач зазначав, що він взяв кредит для оплати суми договорів та сплачував весь цей час відсотки по 10 800 доларів США за рік у період з 2008-2012 рр., а тому його збитки склали 43 200 доларів США, які просив стягнути з відповідача на його користь за курсом НБУ станом на 09 квтня 2014 року у розмірі 506 304 грн (а. с. 43).

Уточнивши позовні вимоги, позивач просив визнати недійсними інвестиційні договори від 27 березня 2008 року № № 1/28-2А, 1/29-2А, 1/30-2А, стягнути з ТОВ «Укрбудінвест» на його користь перерахованих ним коштів за інвестиційними договорами на загальну суму 48 774,51 Євро, що еквівалентно за курсом НБУ 784 773 грн 66 коп.; збитків за кредитом у розмірі 43 200 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 506 304 грн, а всього просив стягнути з відповідача на його користь загальну суму 1 797 381 грн 66 коп.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 квітня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ТОВ «Укрбудінвест» про визнання недійсним договорів, стягнення коштів та збитків за кредитом відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 порушує питання про скасування оскаржуваних судових рішень із ухваленням нового рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 27 березня 2008 року між позивачем ОСОБА_2 (інвестор) та відповідачем - ТОВ «Укрбудінвест» (підприємство) укладено інвестиційні договори довгострокового будівництва № № 1/28-2А, 1/29-2А, 1/30-2А, за якими позивач перерахував на рахунок відповідача обумовлені кошти у розмірі 403 501 грн 62 коп., що еквівалентно за курсом НБУ - 48 774,51 Євро (т. 1, а. с. 25-39).

Згідно з умовами вказаних договорів, позивач ОСОБА_2 сплачує обумовлену суму за договором та набуває право власності за закінченням будівництва, за кожним з цих договорів на 22,2 кв. м, а разом за трьома договорами - на 66,6 кв. м площі нежитлових приміщень з будівельними номерами 1-28, 1-29, 1-30, які розміщені на першому поверсі АДРЕСА_1 оздоровчо-розважального комплексу «Клубний комплекс «Променад» для тимчасового проживання відпочиваючих, що знаходиться за адресою: смт Затока, Лиманський район, м. Білгород-Дністровський, Одеська область.

Згідно з квитанціями ОСОБА_2 сплатив ТОВ «Укрбудінвест» за три інвестиційні договори кошти у розмірі 403 501 грн 62 коп. (т. 1, а. с. 25-39, т.2, 136-152).

Згідно з п. 2.1 договорів, предметом цих договорів є отримання інвестором у власність закріплених за ним апартаментів на умовах і в порядку, передбачених цим договором, а також чинним законодавством України.

У ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності <nau://ukr/1775-14|st9>», на час укладення оспорваного договору, не було передбачено такого виду господарської діяльності, яка підлягала ліцензуванню, як надання фінансових послуг.

Відповідно до п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг <nau://ukr/2664-14|st1>» під фінансовою установою слід розуміти юридичну особу, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку.

Також у вказаному законі приведено визначення фінансової послуги та для кожної фінансової послуги, яка має ліцензуватись, надає чіткі ліцензійні умови.

ТОВ «Укрбудінвест» є суб'єктом підприємницької діяльності, який здійснює будівельну діяльність, а також господарську діяльність, пов'язану із створенням об'єктів архітектури (а. с. 120-125, т. 1). Згідно законодавства України установи, які здійснюють комерційну діяльність, не мають бути внесені до Державного реєстру фінансових установ, та набувати статус фінансової установи.

Отже, діяльність ТОВ «Укрбудівнест» як забудовника не пов'язана з наданням фінансових послуг, не підпадає під дію Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг <nau://ukr/2664-14|st1>», оскільки таке не внесено до Державного реєстру фінансових установ, оскільки воно не надає фінансові послуги і не є фінансовою установою. Вид діяльності ТОВ «Укрбудінвест» не підлягає ліцензуванню, оскільки не відповідає законодавчо встановленим критеріям та ліцензійним умовам жодної з існуючих фінансових послуг.

Разом з цим, <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2014_10_30/pravo1/T156000.html?pravo=1>договори громадян з організаціями, що залучають грошові кошти для будівництва житла (нежитлових приміщень), хоча й мають різні найменування (підряду, дольової участі у будівництві, спільної діяльності, купівлі-продажу з розстроченням платежу, відступлення права вимоги, інвестування у нерухомість та управління майном тощо), але предмет договору й умови - практично однакові: замовлення на будівництво для власних потреб, а тому правовідносини між будівельною компанією (виробник) й фізичною особою (споживач, замовник) - це угода про послугу - будівництво житла.

Таким чином, зазначені договори регулюються но <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2014_10_30/pravo1/T156000.html?pravo=1>рмами ЦК України, а тому, у справі, яка переглядається, доводи позивача щодо застосування для регулювання правовідносин, що виникли у нього з відповідачем - ТОВ «Укрбудінвест» Закону України «Про інвестиційну діяльність» - є необґрунтованими.

З огляду на викладене, враховуючи встановленні судами обставини, оскаржувані рішення ухваленні з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, тому підстав для їх зміни або скасування не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Т.Л. Ізмайлова

В.О. Кузнєцов