У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Карпенко С.О.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Глобалмані» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором безвідсоткової поворотної фінансової допомоги за касаційною скаргою ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 4 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 29 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ТОВ «Глобалмані» звернулось до суду із позовом, який згодом уточнило, і остаточно просило стягнути з відповідача заборгованість за договорами позики в сумі 1 978 228 грн.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 15 січня 2013 року між ТОВ «Глобалмані» та ОСОБА_3 укладений договір безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, за умовами якого останній отримав позику в сумі 510 000 грн з кінцевим терміном повернення 15 січня 2014 року. У подальшому 16 січня 2013 року та 31 січня 2013 року між тими ж сторонами укладені договори безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, за умовами яких останній отримав позику в сумі 250 000 грн та 525 000 грн відповідно з кінцевим терміном повернення 15 січня 2014 року. 14 лютого 2013 року між тими ж сторонами укладений договір безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, відповідно до умов якого відповідач отримав позику в сумі 548 000 грн з кінцевим терміном повернення 14 лютого 2014 року, а 28 лютого 2013 року - на тих самих умовах отримав позику в сумі 470 000 грн з кінцевим терміном повернення 1 березня 2014 року. Посилалось на те, що відповідач лише частково виконав свої зобов'язання за договорами позики.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 4 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 29 жовтня 2014 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Глобалмані» заборгованість за договорами безвідсоткової поворотної фінансової допомоги в сумі 1 978 228 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 4 квітня 2014 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 29 жовтня 2014 року і направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідач своїх зобов'язань за договорами безвідсоткової поворотної фінансової допомоги в повному обсязі не виконав, тому заборгованість підлягає стягненню, так як строк виконання зобов'язань настав.

Такі висновки судів попередніх інстанцій відповідають обставинам, що ними встановлені, і ґрунтуються на законі.

Судами встановлено, що 15 січня 2013 року між ТОВ «Глобалмані» та ОСОБА_3 укладений договір безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №15/01-13, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав позику в сумі 510 000 грн з кінцевим терміном повернення 15 січня 2014 року.

16 січня 2013 року між ТОВ «Глобалмані» та ОСОБА_3 укладений договір безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №16/01-13, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав позику в сумі 250 000 грн з кінцевим терміном повернення 15 січня 2014 року.

31 січня 2013 року між ТОВ «Глобалмані» та ОСОБА_3 укладений договір безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №31/01-13, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав позику в сумі 525 000 грн з кінцевим терміном повернення 15 січня 2014 року.

14 лютого 2013 року між ТОВ «Глобалмані» та ОСОБА_3 укладений договір безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 14/02-13, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав позику в сумі 548 000 грн з кінцевим терміном повернення 14 лютого 2014 року.

28 лютого 2013 року між ТОВ «Глобалмані» та ОСОБА_3 укладений договір безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 28/02-13, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав позику в сумі 470 000 грн з кінцевим терміном повернення 1 березня 2014 року.

Відповідно до п. 1.1 договорів, позичальник зобов'язувався повернути позикодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, визначених цим договорами.

Судами також встановлено, що відповідачем частково погашена заборгованість за договором №15/01-13 від 15 січня 2013 року на суму 324 772 грн.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

Суди попередніх інстанцій, встановивши, що позичальник, отримавши у власність грошові кошти, не повернув їх позикодавцеві у визначені строки, дійшли обґрунтованого висновку про порушення прав позивача.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2116/ed_2011_03_09/pravo1/T041618.html?pravo=1> підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2127/ed_2011_03_09/pravo1/T041618.html?pravo=1> суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, оскільки висновків судів не спростовують і зводяться до переоцінки доказів, їх належності та допустимості. Проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 4 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 29 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П.Касьян
Судді: В.І.Амелін С.О.Карпенко Д.О.Остапчук В.О.Савченко