Справа № 2/331/256/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого - судді - Скользнєвої Н.Г.

при секретарі - Постарнак М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «РайффайзенБанкАваль» в особі Запорізької обласної дирекції ПАТ «РайффайзенБанкАваль» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/17-16/1008-11 від 22 листопада 2005 року, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2014 року Публічне акціонерне товариство «РайффайзенБанкАваль» в особі Запорізької обласної дирекції ПАТ «РайффайзенБанкАваль» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/17-16/1008-11 від 22 листопада 2005 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 22 листопада 2005 року між Відкритим акціонерним товариством „ОСОБА_3 Аваль, правонаступником якого за всіма правами та обовязками є Публічне акціонерне товариство „ОСОБА_3 Аваль (скорочена назва АТ „ОСОБА_3 Аваль) та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 014/17-16/1008-11, за умовами якого ОСОБА_1 надано кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 7200,00 доларів зі сплатою 12,5 % річних, на строк по 21 листопада 2010 р., для використання на споживчі цілі.

Свої зобовязання за Кредитним договором АТ „ОСОБА_3 Аваль виконало у повному обсязі та належним чином. ОСОБА_1 були порушені умови зазначеного Кредитного договору, а саме: п. 5,1, за яким позичальник зобовязався щомісячно, до 15 числа кожного календарного місяця протягом строку кредиту, здійснювати погашення ануїтетних платежів протягом строку кредиту.

Відповідно до п. 9.1. Кредитного договору, за прострочення виконання будь-яких грошових зобовязань за кредитним договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5 % від простроченої до оплати суми за кожен календарний день прострочення.

У порушення умов Кредитного договору відповідач зобовязання за вказаним Кредитним договором належним чином не виконує тривалий час, у звязку з чим ОСОБА_1, станом на 24.11.2014 року, має заборгованість перед АТ „ОСОБА_3 Аваль за Кредитним договором в сумі 5106,46 дол. США, що в еквівалентному співвідношенні з урахуванням офіційного курсу валют, встановленого НБУ на 24.11.2014 р.: 1дол.США/ 15,060794 грн. становить 76907 гривень 35 копійок, в тому числі: 33753,05 грн. (2241,12 дол.США) заборгованість по кредиту; 43154,30 грн. (2865,34 дол.США)- нараховані та несплачені відсотки за користування кредитом; а також 93299,81 грн. - пеня за кредитом та відсотками.

В забезпечення повернення кредитних коштів 22 листопада 2005 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки до кредитного договору № 014/17-16/1008-11 від 24 листопада 2014 року, відповідно до якого, останній зобовязався відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання ОСОБА_1 боргових зобовязань за кредитним договором у повному обсязі таких зобовязань, а також ОСОБА_1 та ОСОБА_2 несуть солідарну відповідальність за невиконання зобовязань за кредитним договором і позивач має право звернутись з вимогою про виконання боргових зобовязань як до ОСОБА_1 М,К., так і до ОСОБА_4, чи до всіх одночасно.

На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ ОСОБА_3 Аваль, в особі ЗОД ОСОБА_3 Аваль (р/р № 2909334 в ЗОД ОСОБА_3 Аваль, МФО 313827, ) заборгованість за кредитним договором № 014/17-16/1008-11 від 22 листопада 2005 року станом на 24.11.2014р, в сумі 170207 гривень 16 копійок, в тому числі: 33753,05 заборгованість по кредиту; 43154,30 грн. - нараховані та несплачені відсотки за користування кредитом; та 93299,81 грн. - пеня за кредитом та відсотками, а також сплачений при зверненні до суду з позовом судовий збір в розмірі 1702,07 грн.

Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Крім того, 09 липня 2015 року до суду від представника позивача надійшла письмова заява в якій останній, посилаючись на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.04.2015р. договір поруки до кредитного договору № 014/17-16/1008-11 від 24 листопада 2014 року, укладений між позивачем та ОСОБА_2 визнано припиненим, просив суд позов банку задовольнити частково стягнути заборгованість з ОСОБА_1, а у задоволені позову в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 відмовити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від нього до суду не надходило.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що проти позовних вимог банківської установи в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 заперечує, оскільки рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.04.2015р. договір поруки до кредитного договору № 014/17-16/1008-11 від 24 листопада 2014 року, укладений між позивачем та ОСОБА_2 визнано припиненим.

Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяви представника позивача, представника відповідача ОСОБА_4, приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що 22 листопада 2005 року між Відкритим акціонерним товариством „ОСОБА_3 Аваль, правонаступником якого за всіма правами та обовязками є Публічне акціонерне товариство „ОСОБА_3 Аваль (скорочена назва АТ „ОСОБА_3 Аваль) та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 014/17-16/1008-11, за умовами якого ОСОБА_1 надано кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 7200,00 доларів зі сплатою 12,5 % річних, на строк по 21 листопада 2010 р., для використання на споживчі цілі. (а.с. 4)

Свої зобовязання за Кредитним договором АТ „ОСОБА_3 Аваль виконало у повному обсязі та належним чином. ОСОБА_1 були порушені умови зазначеного Кредитного договору, а саме: п. 5,1, за яким позичальник зобовязався щомісячно, до 15 числа кожного календарного місяця протягом строку кредиту, здійснювати погашення ануїтетних платежів протягом строку кредиту.

Відповідно до п. 9.1. Кредитного договору, за прострочення виконання будь-яких грошових зобовязань за кредитним договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5 % від простроченої до оплати суми за кожен календарний день прострочення.

У порушення умов Кредитного договору відповідач зобовязання за вказаним Кредитним договором належним чином не виконує тривалий час, у звязку з чим ОСОБА_1, станом на 24.11.2014 року, має заборгованість перед АТ „ОСОБА_3 Аваль за Кредитним договором в сумі 5106,46 дол. США, що в еквівалентному співвідношенні з урахуванням офіційного курсу валют, встановленого НБУ на 24.11.2014 р.: 1дол.США/ 15,060794 грн. становить 76907 гривень 35 копійок, в тому числі: 33753,05 грн. (2241,12 дол.США) заборгованість по кредиту; 43154,30 грн. (2865,34 дол.США)- нараховані та несплачені відсотки за користування кредитом; а також 93299,81 грн. - пеня за кредитом та відсотками. (а.с. 14-15)

В забезпечення повернення кредитних коштів 22 листопада 2005 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки до кредитного договору № 014/17-16/1008-11 від 24 листопада 2014 року, відповідно до якого, останній зобовязався відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання ОСОБА_1 боргових зобовязань за кредитним договором у повному обсязі таких зобовязань, а також ОСОБА_1 та ОСОБА_2 несуть солідарну відповідальність за невиконання зобовязань за кредитним договором і позивач має право звернутись з вимогою про виконання боргових зобовязань як до ОСОБА_1 М,К., так і до ОСОБА_4, чи до всіх одночасно. (а.с. 5)

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зазначений договір є підставою виникнення зобов'язань.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, якщо інше не встановлено договором чи законом; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, у разі порушення зобов'язання боржник повинен відшкодувати збитки.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

На умовах ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

А отже вимога позивача щодо стягнення з ОСОБА_1 на його користь суми в розмірі 33753,05 грн. (2241,12 дол.США) заборгованість по кредиту; 43154,30 грн. (2865,34 дол.США)- нараховані та несплачені відсотки за користування кредитом, є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Стосовно позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача на його користь суми пені за не своєчасне виконання зобовязання за період з 21.12.2011р. по 24.11.2014р. в розмірі 93299,81 грн., слід за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Правові наслідки порушення зобов'язання визначені у ст. 611 ЦК України та є способами захисту судом цивільних прав та інтересів сторін у зобов'язанні відповідно до ст. 16 ЦК України.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до п. 9.1. Кредитного договору, за прострочення виконання будь-яких грошових зобовязань за кредитним договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5 % від простроченої до оплати суми за кожен календарний день прострочення.

Згідно наданого суду позивачем розрахунку пені із розрахунку 0,5 % від суми своєчасно не повернутої позики за кожен день прострочення ОСОБА_1 повинен сплатити позивачу пеню в розмірі 93299,81 грн. (а.с. 14-15)

У відповідності до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України суд має право, оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір у тому випадку, якщо він значно перевищує розмір штрафних санкцій (неустойки) через її не спвмірність із розміром основного зобовязання.

Виходячи з загальних положень цивільного законодавства про відповідальність та про забезпечення виконання зобовязання, санкція у вигляді пені спрямована на забезпечення виконання боржником своїх зобовязань по поверненню позики. Розмір санкції в грошовому виразі має бути більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її забезпечення.

Пунктом 27 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року розяснено, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через не співмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання).

Положення статті 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може.

Враховуючи зазначені обставини, вочевидь не співмірність між нарахованою пенею в розмірі 93299,81 грн., і порушенням зобовязання на суму в розмірі 76907,35 грн., а також те, що відповідачем добросовісно повернута значна сума кредитних коштів та процентів за їх користування, а також керуючись засадами розумності, виваженості і справедливості, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми пені за кредитним договором № 014/17-16/1008-11 від 22 листопада 2005 року, в розмірі 20000,00 грн., яка є достатньою сумою, яка забезпечить задоволення інтересів кредитора і водночас не порушить баланс між інтересами кредитора та боржника.

Аналізуючи перелічені норми права, надані сторонами докази, кожен в окремості, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «РайффайзенБанкАваль» в особі ЗОД ПАТ «РайффайзенБанкАваль» до ОСОБА_1К про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/17-16/1008-11 від 22 листопада 2005 року.

Стосовно позовних вимог позивача щодо стягнення з ОСОБА_4, як поручителя за договором поруки № 155 від 25 квітня 2007 року, на його користь заборгованості за кредитним договором № 0014/17-16/1008-11/1 від 22 листопада 2005 року, слід за необхідне зазначити наступне.

В забезпечення повернення кредитних коштів 22 листопада 2005 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки до кредитного договору № 014/17-16/1008-11 від 24 листопада 2014 року, відповідно до якого, останній зобовязався відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання ОСОБА_1 боргових зобовязань за кредитним договором у повному обсязі таких зобовязань, а також ОСОБА_1 та ОСОБА_2 несуть солідарну відповідальність за невиконання зобовязань за кредитним договором і позивач має право звернутись з вимогою про виконання боргових зобовязань як до ОСОБА_1 М,К., так і до ОСОБА_4, чи до всіх одночасно. (а.с. 5)

Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання -кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього.

Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, урегульовані ст.554 ЦПК України.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

За положенням ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено. Визнано припиненою поруку ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 «а»АДРЕСА_1), яка виникла з договору поруки № 0014/17-16/1008-11/1 від 22 листопада 2005 року, укладеного 22 листопада 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 Аваль» та ОСОБА_2, за яким він виступив поручителем за неналежне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобовязань, що витікають з кредитного договору № 014/17-16/1008-11 від 22.11.2005р. (а.с. 66-67)

Зазначене рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.04.2015р. набрало законної сили 16 червня 2015 року.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 3 цієї ж статті Закону, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Аналогічним чином питання обовязків доказування та питання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При цьому слід зазначити, що доказування не може ґрунтуватися лише на припущеннях.

Аналізуючи викладені норми права, вивчивши надані сторонами докази, взявши до уваги надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «РайффайзенБанкАваль» в особі ЗОД ПАТ «РайффайзенБанкАваль» до ОСОБА_4, як поручителя, про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/17-16/1008-11 від 22.11.2005р., задоволенні не підлягають.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи.

При подачі позовної заяви до суду позивач по справі ПАТ «РайффайзенБанкАваль» сплатив судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру у сумі 1702,07 грн. (а.с. 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Виходячи з того, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимоги позивача про стягнення судового збору в розмірі 969,07 грн..

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-216, 61, 88 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 530, 549, 551, 553, 544, 610, 622, 625, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «РайффайзенБанкАваль» в особі Запорізької обласної дирекції ПАТ «РайффайзенБанкАваль» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 (ІПН: НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 Аваль в особі Запорізької обласної дирекції ОСОБА_3 Аваль, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Тургенєва, буд. № 29 (р/р № 6499475 в ЗОД ОСОБА_3 Аваль, МФО 313827, ) заборгованості за кредитним договором № 014/17-16/1008-11 від 22 листопада 2005 року, станом на 24 листопада 2014 року, в сумі 96907 (девяносто шість тисяч девятсот сім) гривень 35 копійок, (з яких: 33753,05 грн. заборгованість по кредиту; 43154,30 грн. заборгованість по сплаті відсотків; 20000,00 грн. пеня за невчасну сплату кредиту та відсотків) та судовий збір в розмірі 969 (девятсот шістдесят девять) гривень 07 копійок, а всього 97876 (девяносто сім тисяч вісімсот сімдесят шість) гривень 42 копійок.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання рішення суду.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

20.07.2015