Ухвала

іменем україни

23 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

КоротунаВ.М., Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання таким, що втратив право на користування житлом та зняття з реєстраційного обліку, за касаційною скаргою ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Київського районного суду м. Полтави від 10 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 15 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання таким, що втратив право на користування житлом та зняття з реєстраційного обліку.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що в 1975 році її батько ОСОБА_4 на сім'ю з трьох чоловік (вона, мати і батько) отримав в Житлово-будівельному кооперативі «Батьківщина» квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 33,3 кв. м, загальною площею 47,5 кв. м. 01 січня 1989 року ОСОБА_4 власноручно написав заяву, згідно якої він просив виключити його з кооперативу і перевести дану квартиру на ОСОБА_6, її мати, яка також була зареєстрована і проживала в цій квартирі. 21 лютого 1989 року виконавчий комітет Київської районної в м. Полтаві ради прийняв рішення № 135, яким виключив ОСОБА_4 з членів кооперативу, а ОСОБА_6 прийняв до кооперативу, та було відкрито рахунок на вказану квартиру на ім'я її мати. 05 лютого її батьки розлучилися. 18 серпня 2007 року з письмового дозволу ОСОБА_4, її мати ОСОБА_6 подарувала їй вказану квартиру. Зазначала, що з 1989 року до теперішнього часу ОСОБА_4 в даній квартирі не проживає, хоч і був зареєстрований в спірній квартирі. Тобто більше 15 років не проживає за місцем реєстрації.

Враховуючи викладене та те, що наявність реєстрації створює для неї як власника квартири перешкоди в користуванні та розпорядженні майном, просила суд визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування спірною квартирою на підставі ст. 405 ЦК України, та зобов'язати ВГІР Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області зняти ОСОБА_4 з реєстраційного обліку.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 10 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 15 жовтня 2015 року, позов задоволено частково.

Визнано ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_4, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення у справі та задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, враховуючи положення ст. 405 ЦК України, дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для визнання ОСОБА_7 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_8, відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 10 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 15 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

М.В.Дем'яносов

А.В.Маляренко