Справа № 752/3954/15-ц
Провадження № 2/752/2965/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22.07.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Крекотень О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до слідчого слідчого відділу Києво-Святошинського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області Петрова Олега Валентиновича та Києво-Святошинського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області про відшкодування матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

у березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної встановленою бездіяльністю та незаконним рішенням.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2014 року скасовано постанову від 05 жовтня 2012 року ДІМ Києво-Святошинського РВ ГУМВС України в Київській області Бойка С.М. про відмову в порушенні кримінальної справи за ст. 358 КК України.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 липня 2014 року зобов'язано уповноважену особу прокуратури Києво-Святошинського району Київської області внести відомості, зазначені позивачем у заяві про злочин від 11 квітня 2012 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, після чого матеріали направити за підслідністю.

Листом Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 липня 2014 року позивача повідомлено, що відомості за ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі від 10 липня 2014 року слідчим СВ Києво-Святошинського РУ ГУМВС України в Київській області Петровим О.В. внесено до ЄРДР за № 0002333 29 липня 2014 року за попередньою кваліфікацією ст. 358 КК України.

На підставі зазначеної інформації позивач 30 жовтня 2014 року звернувся до слідчого Петрова О.В. з письмовим клопотанням про здійснення процесуальних дій, яке слідчий не вирішив в установленому ст. 220 КПК України порядку.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 листопада 2014 року зобов'язано слідчого Петрова О.В. надати письмову відповідь про розгляд клопотання від 30 жовтня 2014 року відповідно до вимог ст. 220 КПК України, тобто не пізніше трьох днів.

ОСОБА_1 зазначає, що не зважаючи на вимоги закону, слідчий Петров О.В. в телефонному режимі лише 16 січня 2015 року запросив позивача прибути до слідчого відділу 19 січня 2015 року, де вручив повістку про виклик в якості свідка на 19 січня 2015 року, а потім повідомлення і постанову про часткове задоволення клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій від 08 грудня 2014 року, а також нову повістку на 23 січня 2015 року.

Не погодившись з вказаною постановою слідчог, позивач звернувся у суд зі скаргою, у зв"язку з чим ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 січня 2015 року зобов'язано слідчого Петрова О.В. надати позивачу пам'ятку про права і обов'язки потерпілого у кримінальному провадженні № 0002333.

Позивач зазначає, що вказана ухвала слідчого судді від 23 січня 2015 року на дату звернення до суду з даним позовом не виконана. З липня 2014 року права позивача порушуються, що призводить до створення стресових ситуацій та заподіяння майнової шкоди, яку має бути відшкодовано у розмірі 390 грн. 70 коп.

ОСОБА_1 вказує на те, що поїздка до м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області за незаконним викликом відповідачем позивача в якості свідка, отримання і оскарження незаконного рішення від 08 грудня 2014 року та бездіяльність відповідача зайняло певний час і призвело до майнових витрат та втрат, пов'язаних з відривом від звичайних занять, оскільки йому довелося відкласти поточні справи, витратити час на підготовку, вивчення і друк документів, здійснити майнові витрати, викликані поїздкою до м. Боярка 19 січня 2015 року, яка територіально знаходиться на відстані 33 км від місця проживання позивача та подвійною поїздкою до Києво-Святошинського районного суду Київської області 21 та 23 січня 2015 року, який знаходиться територіально на відстані 22 км від місця проживання позивача.

На поїздку до м. Боярка та в зворотному напрямку 19 січня 2015 року позивач витратив на трьох видах міського/приміського транспорту (тролейбус № 42, метро, маршрутка № 796) 27 гривень та з 15.00 год. до 20.00 год. втратив п'ять годин робочого часу, а некваліфікована (мінімальна) робоча година на той час становила 7,3 грн., тобто 7,3х5=36,50 грн.+27 грн.=63,50 грн.

На підготовку, вивчення і друк документів та доставку їх до суду 21 січня 2015 року позивачем було витрачено 10 робочих годин та 15 грн. на друк документів, тобто 7,3 х10=73+15=88 грн.

Проїзд від місця проживання позивача до Києво-Святошинського районного суду Київської області на відстані 22 км здійснювався на трьох видах транспорту (тролейбус № 42, метро та автобус № 23) та становило в двох напрямках 10 грн.

На розгляд скарги 23 січня 2015 року, з урахуванням зазначеного,позивачем було витрачено чотири години некваліфікованого робочого часу, тобто 7,3х4=29,20 грн.+10 грн. = 39,20 грн.

Позивач зазначає, що незаконне рішення відповідача від 08 грудня 2014 року, його бездіяльність та їх оскарження слідчому судді Києво-Святошинського районного суду Київської області стало підставою для подання даної позовної заяви, складання якої також потребує зайвих зусиль, втрату часу та заподіяння майнової шкоди, зокрема на друк документів та поїздки у міському транспорті у розмірі 200 грн.

Отже загальна сума майнової шкоди, заподіяної позивачу незаконним рішенням від 08 грудня 2014 року, бездіяльністю і незаконними діями відповідача від 19 січня 2015 року та їх наслідками становить 390 грн. 70 коп., які позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав.

Відповідач слідчий слідчого відділу Києво-Святошинського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області Петров О.В. в судове засідання повторно не з» явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином.

Відповідач Києво-Святошинського районний відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області в судове засідання також не забезпечив явку свого представника, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд встанови наступне.

Як убачається з матеріалів справи СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002333, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 29 липня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК України.

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2014 року скасована постанова від 05 жовтня 2012 року ДІМ Києво--Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області Бойка С.М. про відмову в порушенні кримінальної справи за ст. 358 КК України, а матеріали постановлено направити до прокуратури Києво-Святошинського району Київської області для додаткової перевірки. (а.с. 3)

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 липня 2014 року зобов'язано уповноважену особу прокуратури Києво-Святошинського району Київської області внести відомості, зазначені ОСОБА_1 у заяві про злочин від 11 квітня 2012 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, після чого матеріали направити за підслідністю. (а.с. 4)

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 листопада 2014 року зобов'язано слідчого СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області Петрова О.В. надати ОСОБА_1 письмову відповідь про розгляд клопотання від 30 жовтня 2014 року відповідно до вимог ст. 220 КПК України. (а.с. 7)

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 січня 2015 року скасована постанова слідчого СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області Петрова О.В. від 08 грудня 2014 року про часткове задоволення клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, якою відмовлено ОСОБА_1 у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 0002333, а також зобов'язано слідчого надати позивачу пам'ятку про його права та обов'язки потерпілого у вказаному кримінальному провадженні. (а.с. 14)

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; закриття справи про адміністративне правопорушення.

Виходячи з характеру спірних правовідносини, що виникли між сторонами, у даному випадку підлягає застосуванню ч. 6 ст. 1176 ЦК України, відповідно до якої, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст. 1166 ЦК України, відповідно до частини 1 якої, шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Так, для виникнення зобов'язання відшкодування шкоди відповідно до вимог ст. 1176 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу досудового розслідування, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв'язок між його діями та шкодою.

Позивач в судовому засіданні зазначав про незаконність дій слідчого СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області Петрова О.В., яка встановлена судовими рішеннями, які набрали законної сили, тому таке в силу ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

В обґрунтування своїх вимог про відшкодування матеріальної шкоди позивач надав розрахунок, з якого вбачається, що на поїздку до м. Боярка та в зворотному напрямку 19 січня 2015 року він витратив на трьох видах міського/приміського транспорту (тролейбус № 42, метро, маршрутка № 796) 27 гривень та з 15.00 год. до 20.00 год. втратив п'ять годин робочого часу, а некваліфікована (мінімальна) робоча година на той час становила 7,3 грн., тобто 7,3х5=36,50 грн.+27 грн.=63,50 грн.

На підготовку, вивчення і друк документів та доставку їх до суду 21 січня 2015 року позивачем було витрачено 10 робочих годин та 15 грн. на друк документів, тобто 7,3 х10=73+15=88 грн.

Проїзд від місця проживання позивача до Києво-Святошинського районного суду Київської області на відстані 22 км здійснювався на трьох видах транспорту (тролейбус № 42, метро та автобус № 23) та становило в двох напрямках 10 грн.

На розгляд скарги 23 січня 2015 року, з урахуванням зазначеного, позивачем було витрачено чотири години некваліфікованого робочого часу, тобто 7,3х4=29,20 грн.+10 грн. = 39,20 грн.

Позивач зазначає, що незаконне рішення відповідача від 08 грудня 2014 року, його бездіяльність та їх оскарження слідчому судді Києво-Святошинського районного суду Київської області стало підставою для подання даної позовної заяви, складання якої також потребує зайвих зусиль, втрату часу та заподіяння майнової шкоди, зокрема на друк документів та поїздки у міському транспорті у розмірі 200 грн.

Отже загальна сума майнової шкоди, заподіяної позивачу незаконним рішенням від 08 грудня 2014 року, бездіяльністю і незаконними діями відповідача від 19 січня 2015 року та їх наслідками становить 390 грн. 70 коп.

Відповідачі не надали суду доказів або заперечень на спростування доводів та розрахунків позивача.

Неефективність досудового розслідування підтверджена також листом прокурора прокуратури Києво-Святошинського району Київської області Пастух І. від 15 травня 2015 р. вих. № 5368, зі змісту якого вбачається, що прокуратурою району ініційовано питання про відсторонення слідчого СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київій області Петрова О.І. від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого. (а.с. 40)

Оскільки незаконне рішення від 08 грудня 2014 року, бездіяльність і незаконні дії, про які зазначає позивач, були вчинені посадовою особою органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень (слідчим СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області Петровим О.В.), то заподіяна такими діями шкода відшкодовується державою, як це передбачено ст. 1174 ЦК України.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є доведеними, тому суд погоджується з доводами позивача та приходить до висновку про необхідність стягнення з Державного казначейства України за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, на користь ОСОБА_1 390 грн. 70 коп. на відшкодування матеріальної шкоди.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Керуючись ст. ст. 1166, 1174 та 1176 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 30, 60, 212 та 213 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Державного казначейства України за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, на користь ОСОБА_1 390 грн. 70 коп. на відшкодування матеріальної шкоди. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: