Справа № 127/2-1586/2010
Провадження № 4-с/127/146/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючогосуддіБорисюк І.Е.,

за участю: секретаря Пєскова Є.Д.,

представника заявника ОСОБА_1,

представника заінтересованої особи ПАТ АБ «Укргазбанк» ОСОБА_2,

державного виконавцяЛенінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці скаргу ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_4 на підставі довіреності, на дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_5, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_4 на підставі довіреності, із скаргою на дії державного виконавця Ленінського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_5.

Скарга мотивована тим, що 20.01.2014 року державним виконавцем Ленінського ВДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_5 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 41549521 від 20.01.2014 року. В подальшому цим же державним виконавцем по даній справі винесена постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій ВП № 41549521 від 05.03.2014 року. В порушення вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України виконавчий лист за яким відкрито вказане виконавче провадження містить три невідповідності, а саме: 1) не зазначено місцезнаходження стягувача, 2) невідповідність резолютивної частини рішення, зазначеної у виконавчому листі вимогам законодавства, 3) не зазначено прізвище та ініціали особи, яка видала виконавчий документ. Враховуючи зазначене, постанови винесені державним виконавцем Ленінського відділу ДВС Вінницького МУЮ за виконавчим провадженням ВП № 41549521 є неправомірними та такими, що підлягають скасуванню.

Вище викладене й стало підставою для звернення до суду заявника із скаргою на дії державного виконавця Ленінського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_5 з вимогами визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 41549521, винесену 20.01.2014 року державним виконавцем Ленінського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_5 та визнати неправомірною і скасувати постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчий дій ВП № 41549521, винесену 05.03.2014 року державним виконавцем Ленінського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_5

Ухвалою суду від 22.07.2015 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою в частині оскарження постанови державного виконавця Ленінського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_5 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчий дій від 05.03.2014 року.

В судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, аргументуючи їх мотивами, викладеними в скарзі, та просив задовольнити.

Державний виконавець Ленінського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги. Пояснив, що державний виконавець діяв у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження».

Представник заінтересованої особи ПАТ АБ «Укргазбанк» заперечував щодо задоволення скарги.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Судом при прийнятті до розгляду даної скарги було враховано, що в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (в даному випадку, ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження»), а тому його перебіг має визначатися за цими нормами (протягом десяти днів з дня отримання постанови), а не за нормами ст. 385 ЦПК України.

Заявником в скарзі суду було повідомлено про те, що оскаржувану постанову державного виконавця Ленінського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_5 від 20.01.2014 року про відкриття виконавчого провадження він отримав лише 15.07.2015 року у державного виконавця. Тому, при вирішенні питання про прийняття скарги до розгляду, судом звернуто увагу на те, що пропуск строків звернення до суду із скаргою, які визначаються як процесуальні строки, не є підставою для відмови у прийнятті скарги, оскільки вони можуть бути поновлені судом за наявності поважних причин і на них поширюються правила ст. 72 ЦПК України.

В судовому засіданні заслухавши пояснення представника заявника, державного виконавця, представника заінтересованої особи, оглянувши матеріали виконавчого провадження № 41549521, суд прийшов до висновку, що заявником дійсно оскаржувану постанову було отримано 15.07.2015 року. Тому, судом прийнято до уваги, що законом передбачено право на оскарження даного рішення протягом десяти днів саме з дня отримання такого рішення.

Крім того, судом враховано, що не завжди державний виконавець здійснює передбачену відповідним законом дію або приймає постанову у виконавчому провадженні у визначений строк.

З матеріалів виконавчого провадження № 41549521 оглянутих і досліджених судовому засіданні вбачається, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження від 20.01.2014 року не була направлена боржнику рекомендованим листом із повідомленням, як те визначено ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, не виконання державним виконавцем вимог вище вказаного положення Закону є порушенням.

Згідно ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову

про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Таким чином, боржник не був повідомлений про відкриття виконавчого провадження в порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Тому, суд прийшов до висновку, що заявником строк звернення до суду із скаргою не пропущено.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

27.04.2010 року Ленінським районним судом м. Вінниці видано виконавчий лист за рішенням суду від 15.03.2010 року по справі № 2-1586-2010 за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі відділення «Вінницьке обласне управління» АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_4Р, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі: 34 556, 88 доларів США та 4 363, 58 гривень, з яких 32 247, 87 доларів США заборгованість за кредитом, 2 309, 01 доларів США заборгованість по відсотках, 2 210, 82 гривень пеня за несвоєчасну сплату кредиту, 2 152, 76 гривень пеня за несвоєчасну сплату процентів. Також, з ОСОБА_4 підлягали стягненню судові витрати в розмірі 1 820, 00 гривень.

20.01.2014 року державним виконавцем Ленінського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_5 винесено поставу про відкриття виконавчого провадження ВП № 41549521 за виконавчий листом № 2-1586/2010, виданим 27.04.2010 року Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укргазбанк» в сумі 40 773, 06 гривень.

Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено підстави для відкриття виконавчого провадження. Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст. 17 цього Закону, зокрема, в інших випадках передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України виконавчий лист має відповідати вимогам виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено вимоги до виконавчого документа. Так, зокрема, згідно п. 3 та п. 4 ч. 1 цієї статті, у виконавчому листі обовязково має бути зазначено місцезнаходження стягувача та резолютивна частина рішення на підставі якого видали виконавчий лист. Також, згідно ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону.

Судом встановлено, що виконавчий лист, виданий 27.04.2010 року Ленінським районним судом м. Вінниці за судовим рішенням по справі № 2-1586-2010 від 15.03.2010 року, не відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, в порушення вимог вище вказаної норми Закону у виконавчому листі не зазначено: 1) повне найменування юридичної особи стягувача; 2) місцезнаходження стягувача; 2) прізвище та ініціали уповноваженої особи, що підписала виконавчий документ.

Таким чином, державний виконавець в порушення п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» відкрив виконавче провадження за виконавчим документом, що не відповідає вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону.

До того ж, суд звернув увагу на те, що в оскаржуваній постанові про відкриття виконавчого провадження від 20.01.2014 року сума, що підлягає стягненню зазначена в розмірі 40 773, 06 гривень, що взагалі не відповідає сумі зазначеній у виконавчому листі, на підставі якого була винесена дана постанова. В судовому засіданні ні представник стягувача, ні представник відділу державної виконавчої служби не могли пояснити суду, що за сума в розмірі 40 773, 06 гривень, яка підлягає до стягнення, зазначена у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Таким чином, самостійне визначення державним виконавцем при відкритті виконавчого провадження суми заборгованості, що підлягає стягненню чи будь-якої іншої суми, яка не відповідає виконавчому документу, законом не передбачено.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 7 Закону України «Про державну виконавчу службу» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про державну виконавчу службу» державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом. Таким чином, у розумінні цієї норми державний виконавець не є окремим суб'єктом, а є представником влади, який здійснює свої повноваження від імені держави в системі органів державної влади - ДВС.

Отже, враховуючи те, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, суд прийшов до висновку, що державний виконавець Ленінського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_5, в даному випадку, не діяла у відповідності до Конституції та законів України.

Суд оцінює докази наявні в справі, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно і всебічно з'ясовує обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, відповідно до ч. 3 ст. 213 ЦПК України.

Суд не приймає до уваги твердження представника заявника про те, що ДВС не може виконувати виконавчий документ виданий судом 27.04.2010 року, оскільки «резолютивна частина виконавчого документа» не відповідає вимогам чинного законодавства в звязку із зазначенням суми заборгованості як в іноземній валюті, так і в національній, оскільки такі твердження є безпідставними, враховуючи наступне.

Державний виконавець у відповідності до положень Закону України «Про виконавче провадження» зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ, якщо він відповідає вимогам, визначеним цим Законом. Судові рішення, які набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України. Державний виконавець не уповноважений перевіряти законність ухвалення рішення судом. В даному випадку, виконавчий лист, виданий судом за судовим рішенням, відповідає резолютивній частині цього рішення. Також, судом прийнято до уваги, що ч. 3 ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження» у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті державний виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує ці кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті державний виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби. Крім того, державний виконавця при здійсненні виконавчого провадження має право, зокрема, звернутися до органу, який видав виконавчий документ, за розясненням рішення, порушувати клопотання про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд з метою захисту прав та інтересів заявника прийшов до переконання в тому, що скарга ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_4 на підставі довіреності, на дії державного виконавця Ленінського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_5 є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

З урахуванням наведеного суд вважає, що державний виконавець Ленінського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_5 не здійснила визначених Законом дій, в межах повноважень та у спосіб, як то визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Нездійснення посадовою особою (державним виконавцем) своїх обов'язків, покладених на неї законом, не повинно будь-яким чином призводити до порушення чи обмеження прав суб'єктів права на оскарження її незаконних дій.

Враховуючи вище зазначене суд визнає:

-неправомірними дії державного виконавця Ленінського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_5 щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 41549521 від 20.01.2014 року;

-неправомірною постанову державного виконавця Ленінського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_5 про відкриття виконавчого провадження ВП № 41549521 від 20.01.2014 року з примусового виконання виконавчого листа № 2-1586/2010, виданого 27.04.2010 року Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укргазбанк» в сумі 40 773, 06 гривень.

Оскільки судом встановлено обґрунтованість скарги ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_4 на підставі довіреності, і визнано оскаржувані рішення та дії державного виконавця Ленінського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_5 неправомірними, суд вважає за необхідне поновити порушені права заявника, шляхом скасування постанови державного виконавця Ленінського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_5 про відкриття виконавчого провадження ВП № 41549521 від 20.01.2014 року, а також зобов'язує саме Ленінський відділ ДВС Вінницького МУЮ, враховуючи обставини справи і те, що у розумінні ст. 4 Закону України «Про державну виконавчу службу» державний виконавець не є окремим суб'єктом, а є представником влади, який здійснює свої повноваження від імені держави в системі органів державної влади - ДВС, усунути порушення шляхом вчинення дій, визначених Законом України «Про виконавче провадження». При цьому судом прийнято до уваги позицію Верховного Суду України, висвітлену в п. 7 Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26.12.2003 року, відповідно до якої у разі визнання неправомірним рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Згідно ч. 1 ст. 389 ЦПК України про виконання даної ухвали Ленінський відділ державної виконавчої служби Вінницького МУЮ має повідомити Вінницький міський суд Вінницької області та заявника не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали суду.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1, ч. 1 та ч. 3 ст. 6, ч. 1 та ч. 3 ст. 11, ст.ст. 17, 18, 19, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження», ч. 2 ст. 4, ст. 7 Закону України «Про державну виконавчу службу», ст.ст. 11, 14, 57-60, 209, 210, 212, 213, 383-389 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_5 Олегівнищодовинесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 41549521 від 20.01.2014 року - неправомірними.

Скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 41549521 від 20.01.2014 року, винесену державним виконавцемЛенінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції СаволюкЯноюОлегівною, як неправомірну.

Зобовязати Ленінськийвідділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції усунути порушення шляхом вчинення дій, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

Про виконання даної Ленінськомувідділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиціїповідомити Вінницький міський суд Вінницької області та заявникане пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя: