Справа № 752/8859/15-ц
Провадження №: 2/752/4107/15
15 липня 2015 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Ладиченко С.В.
за участю секретаря - Рожок В.В..,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська - Житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
у травні2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Посилався на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ковальська - Житлосервіс» та власником квартири АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 було укладено договір від 27 грудня 2007 року про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних послуг та додаткових послуг. Відповідно до умов договору заявник взяв на себе зобов'язання обслуговувати та проводити поточний ремонт будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1, а боржник в свою чергу своєчасно сплачувати зазначені послуги в строки та на умовах, передбачених договором.
Тому просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, інфляційну складову боргу, три відсотки річних, а також витрати, пов'язані із сплатою судового збору.
Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, надав до суду заяву в якій просить проводити розгляд справи за відсутності представника, також зазначив про те, що не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення.
Відповідач, який повідомлявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ковальська - Житлосервіс» та власником квартири АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 було укладено договір від 27 грудня 2007 року про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних послуг та додаткових послуг. Відповідно до умов договору заявник взяв на себе зобов'язання обслуговувати та проводити поточний ремонт будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1, а боржник в свою чергу своєчасно сплачувати зазначені послуги в строки та на умовах, передбачених договором. (а.с. 5-7)
Відповідно до п. 2.2.4. договору , боржник повинен вносити оплату за отримані послуги на рахунок заявника не пізніше 1-го числа наступного місяця.
У відповідності до вимог ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», п.7 правил користування приміщеннями житлових будинків та гуртожитків, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, власник зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та своєчасно оплачувати дані послуги.
Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі.
Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Розрахунок загальної суми заборгованості ОСОБА_1 по договору станом на 01 жовтня 2014 року наданий суду і відповідає вимогам закону.
З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.
Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на позивача судові витрати в справі.
Керуючись статтями 322, 509, 526, 625, ЦК України, статтями 10, 60, 88, 96, 209, 212-215, 218,223-226 ЦПК України, суд, -
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва, через Голосіївський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.В. Ладиченко.