АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 682/1005/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1485/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі : головуючої - судді Кізюн О.Ю.

суддів: Переверзєвої Н.І., Янчук Т.О.

при секретарі Дубовій М.В., Бондар О.В.

з участю: апелянта ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні справу провадженням № 22ц/792/1485/15 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк», яка подана уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію у АТ «КБ «ЕКСПОБАНК», та за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 червня 2015 року за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,

встановила:

В липні 2014 року ПАТ «комерційний банк» Експобанк» звернулося до суду до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за договором кредиту в розмірі 680 294 грн. 64 коп. В обгрунтування вимог позивач вказував, що 05.12.2007 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Комерційний банк «Експобанк», повним правонаступником щодо прав і зобов'язань якого є ПАТ «Комерційний банк «Експобанк», було укладено договір кредиту і забезпечення зобовязання№237/АК-2007, згідно умов якого він отримує кредит у сумі 19 000 дол. США і сплачує проценти за користування кредитом у розмірі 12 % річних. Забезпеченням зобов'язання за договором кредиту є застава автомобіля Dacia Logan, 2007 року випуску, об'єм двигуна 1390 см. куб., реєстраційний номер НОМЕР_1, колір сірий, номер кузова НОМЕР_2, який був придбаний за кредитні кошти. Однак ОСОБА_1 порушені умови договору кредиту, а саме не повертається кредит у строки/терміни, передбачені договором кредиту, не сплачуються проценти за користуванням кредитом у строки/терміни, передбачені договором кредиту, не сплачується комісія за кредитне обслуговування у строки/терміни, передбачені Договором кредиту. З метою забезпечення договору кредиту між банком та ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір поруки від 05.12.2007 року, відповідно до умов

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Роїк В.П. Справа №22ц/792/1485 /15

Доповідач -Кізюн О.Ю. Категорія № 19,27

якого ОСОБА_2 виступила поручителем за договором кредиту перед банком. Відповідачам неодноразово надсилалися повідомлення -вимоги про порушення зобов'язання за договором кредиту, однак вимоги відповідачами не виконано, жодних пояснень та відповідей про причини невиконання умов договору кредиту зі сторони відповідачів банку не надходило. Внаслідок невиконання ОСОБА_1 умов договору кредиту , станом на 24.02.2014 року виникла заборгованість:

-строкова заборгованість за кредитом - 3 176, 69 дол. США, еквівалент у національній валюті - 28 393,26 грн.

-прострочена заборгованість за кредитом 14 943,94 дол. США, еквівалент у національній валюті - 133 568,94 грн.

-прострочена заборгованість за нарахованими процентами 8 163,10 дол. США, еквівалент у національній валюті - 73 015, 42 грн.

-прострочена заборгованість за нарахованою комісією за кредитне обслуговування - 6 192,15 грн.

-пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості - 26 631,21 дол. США, еквівалент у національній валюті - 238 029, 75 грн.

-пеня за несвоєчасну сплату нарахованих процентів 20 190,78 дол. США, еквівалент у національній валюті - 180 465,21 ГРН.

-пеня за несвоєчасну сплату комісії за кредитне обслуговування 20 629,92 грн.

Загальна заборгованість ОСОБА_1 за договором кредиту позивачем визначена в сумі 73 111,72 дол. США та 26 822,07 грн., що разом станом на 24.02.2014 року складає 680 294,64 грн. (відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 24.02.2014 року).

Позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» заборгованість за договором кредиту і забезпечення №237/АК-2007 від 05.12.2007, що становить 680 294,64 грн. та стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» судові витрати в розмірі 3 654, 00 грн.

Заочним рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2014 року, позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Експобанк» заборгованість по кредитному договору №237/АК-2007 від 05 грудня 2007 року у сумі 680 294,64 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 року заочне рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 травня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи в суді першої інстанції відповідачі подали письмове заперечення на позовну заяву та просили про застосування строків позовної давності. Також ОСОБА_1 просив стягнути з позивача на його користь понесені ним судові витрати по оплаті судового збору при подачі заяви про перегляд заочного рішення у розмірі 121,80 грн., апеляційної скарги у розмірі та касаційної скарги (а.с.237-241)

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 червня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 192 675 грн. 84 коп. та 1034 грн. 81 коп. судових витрат. Стягнуто з ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 3 230 грн. 33 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.9-12, т.2)

В своїй апеляційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію у АТ «КБ «ЕКСПОБАНК» просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення з АТ «КБ «Експобанк» на користь ОСОБА_1 3230,33 грн. судових витрат скасувати, посилаючись на те, що відповідно до п.22 ст.5 Закону України „Про судовий збір" уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку звільнена від сплати судових витрат. Відповідно до постанови Правління Національного банку України №41 від 22.01.2015 року „Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ „КБ „Експобанк" було постановлено про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ „КБ „Експобанк". Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 15 від 26.01.2015 року було розпочато процедуру ліквідації АТ „КБ „Експобанк" (а.с.17-18, т.2)

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ПАТ КБ «Еспобанк», і ухвалите нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю. Вважає, що судом першої інстанції невірно визначено строк перебігу позовної давності, який слід було обраховувати не з 14.10.2011 року, а з 15.05.2008 року, коли він як позичальник здійснив останній платіж за кредитним договором. При вирішенні справи суд залишив поза увагою ту обставину, що автомобіль, який є предметом застави, він передав банку ще 05.11.2010 року, однак банк не здійснив оцінки вказаного автомобіля, не здійснив перерахунку заборгованості за кредитним договором з врахуванням вартості заставного автомобіля на суму 95 380 грн.(а.с.24-27,т.2)

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується.

ОСОБА_1, який приймав участь в засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції, подану ним апеляційну скаргу підтримав, і не визнав апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк», подану уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію у АТ «КБ «ЕКСПОБАНК».

Представник банку в засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи ПАТ „КБ „Експобанк" повідомлено належним чином, про що свідчить наявна у справі розписка.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію у АТ «КБ «ЕКСПОБАНК» підлягає до задоволення, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - відхиленню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд першої інстанції стягнув з ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 3 230 грн. 33 коп.

Проте, при вирішенні цього питання судом першої інстанції не було враховано, що відповідно до постанови Правління Національного банку України № 41 від 22.01.2015 року „Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ „КБ „Експобанк" повідомлено АТ „КБ „Експобанк" про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ „КБ „Експобанк". Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 15 від 26.01.2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ „КБ „Експобанк" і призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ „КБ „Експобанк" Воло щука І.Г. з 26.01.2015 року по 25.01.2016 року.

Про ці обставини після повернення даної справи Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ на новий розгляд до суду першої інстанції було повідомлено суд першої інстанції представником Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію у АТ «КБ «ЕКСПОБАНК» у направленому на адресу суду клопотанні про розгляд справи за відсутність представника позивача (а.с.231-233,т.1)

Відповідно до п.22 ч.1 ст.5 Закону України „Про судовий збір" уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від сплати судового збору звільнена.

Наведені обставини та нормативні положення суд першої інстанції залишив поза увагою і безпідставно стягнув з ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати, тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 спростовуються наступним.

Встановлено, що 05.12.2007 року між ВАТ „Комерційний банк „Експобанк" (30.10.2009 року відбулася зміна найменування на ПАТ „Комерційний банк „Експобанк") та ФОП ОСОБА_1 було укладено Договір кредиту і забезпечення № 237/АК-2007, відповідно до умов якого позичальнику ОСОБА_1 було надано кредит у розмірі 19 000 доларів США зі сплатою за користування кредитом 12% річних.

Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_1 передав банку у заставу автомобіль Dacia Logan, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3. Вартість предмету застави за згодою сторін визначено 95 380 грн. (а.с.14-18,т.1)

Відповідно до пункту 1.3 Договору кредиту позичальник повертає банку кредит у строки/терміни, що визначені графіком (Додаток № 1 до договору), але не пізніше 04.12.2014 року.

Умовами Договору також визначено, що позичальник зобов'язується щомісяця сплачувати на рахунок банку комісію за кредитне обслуговування в розмірі 0,2% від залишку заборгованості за кредитом. У разі прострочення повернення кредиту, несвоєчасну сплату процентів, комісії за кредитне обслуговування позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,25 від суми боргу за кожний день прострочення (пункти 4.5.1, 5.2,5.3 Договору)

Пунктом 7.4 означеного Договору також визначено, що сторонами встановлено позовну давність тривалістю 3 роки, у тому числі і до вимог про стягнення неустойки.

Встановлено і ці обставини не оспорюються, що позичальник ОСОБА_1 порушив умови договору щодо погашення кредиту та сплати відсотків, у зв'язку із чим банк в березні 2014 року відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України звернувся в суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та дострокове повернення позики, що залишилася. надавши суду розрахунок заборгованості станом на 24.02.2014 року.

При вирішенні справи судом першої інстанції об'єктивно встановлено, що 14.09.2011 року банк пред'явив ОСОБА_1 вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, зазначивши днем остаточного погашення усіх платежів за кредитним договором 30 день з дня надіслання письмової вимоги, чим змінив строк виконання за кредитним договором.

У зв'язку із цим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що банк, надіславши ОСОБА_1 письмову вимогу від 14.09.2011 року, відповідно до п.3.7 Договору скористався своїм правом про дострокове повернення всієї суми кредиту і пов'язаних із ним платежів, змінивши остаточний строк повернення банку боргу - з 04 грудня 2014 року на 14 жовтня 2011 року.

Розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача, судом першої інстанції підставно визначена в межах строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у справі.

Доводи ОСОБА_1 про те, що перебіг строку позовної давності розпочався з 15.05.2008 року, коли він як позичальник здійснив останній платіж за кредитним договором, колегія суддів відхиляє як безпідставні з огляду на вищенаведені обставини.

Також судом першої інстанції встановлено, що переданий ОСОБА_1 Банку, згідно акту прийому - передачі від 05.11.2010 року, предмет застави - автомобіль Dacia Logan, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3, на час вирішення судом спору Банком не реалізований.

За таких обставин у суду першої інстанції не було правих підстав для зарахування вартості предмета застави у рахунок погашення боргу за кредитним договором.

З огляду на викладене, обставини, які б давали підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1, відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк», яка подана уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію у АТ «КБ «ЕКСПОБАНК», задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 червня 2015 року в частині стягнення з ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» на користь ОСОБА_1 3 230 грн. 33 коп. судових витрат скасувати.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча:підпис

Судді:підписи

Копія вірна. Суддя апеляційного суду О.Кізюн