Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

Журавель В.І.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 6 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 4 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду із указаним вище позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Струсів Теребовлянського району Тернопільської області померла її баба ОСОБА_5, після смерті якої відкрилася спадщина.

Протягом кількох років до дня смерті баби вона здійснювала за нею догляд та надавала їй матеріальну допомогу.

Враховуючи те, що вона помилково подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини поштою, а також те, що вона оспорювала заповіт та змінювала черговість одержання права на спадщину, просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 6 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 4 червня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення її позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження по вищевказаній справі слід відмовити, виходячи з наступного.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішень судів попередніх інстанцій.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, із висновком якого погодився й апеляційний суд, застосувавши положення ст. 1272 ЦК України, на підставі поданих доказів, які оцінені належним чином, виходив із того, що зазначені причини пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не можуть бути визнані поважними, оскільки вони не пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення цих дій.

Доводи заявника зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте в силу ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За таких обставин, встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суди правильно застосували правові норми та ухвалили правильні по суті рішення, підстав для скасування яких не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.І. Журавель