Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Ковалевича С.П.

суддів: Демянчук С.В., Собіна І.М.

секретар судового засідання - Шептицька С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання дій незаконними та зобов'язання повернення депозитного вкладу та нарахування відсотків.

Перевіривши докази та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 травня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано незаконними дії ПАТ «Дельта Банк» стосовно неповернення депозитних коштів, у визначений договором банківського вкладу (депозиту) термін.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 1886 доларів США 85 центів та 32 долари США 07 центів процентів річних, згідно договору № 002 -17000-290914 банківського вкладу (депозиту), укладеного 29 вересня 2014 року.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» в дохід держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Вважаючи дане рішення незаконним через порушення судом норм матеріального та процесуального права, ПАТ «Дельта Банк» подало на нього апеляційну скаргу.

На обґрунтування скарги вказує, що банком були повністю виконані умови договору вкладу: кошти були зараховані на депозит, протягом всього терміну дії договорів - нараховувались та сплачувались відсотки, а по закінченні строку вкладів - суми вкладів були повернені позивачу на його поточний рахунок, що і не заперечується позивачем і підтверджується наявними у матеріалах справи виписками.

Судом не враховано, що після перерахування банком коштів на поточний рахунок вкладника, який вказується самим вкладником в договорі строкового банківського вкладу, зобов'язання банку по поверненню вкладу та відсотків вважаються виконаними в повному обсязі.

Вважає незаконним оскаржуване рішення в частині стягнення депозитного вкладу, де в резолютивній частині сума боргу виражена у доларах США, покликаючись на пункт 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначити в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні.

Крім того, вказує про те, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 №150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк».

Відповідно до п.1 ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Посилаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 29 вересня 2014 року між сторонами був укладений договір №002-17000-290914 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США. ПАТ «Дельта Банк» прийняло від позивача кошти в сумі 1886, 85 доларів США зі сплатою 9,25 % річних з поверненням коштів 29 жовтня 2014 року.

04 грудня 2015 року позивачем ОСОБА_1 було подано заяву до відповідача про повернення суми коштів депозиту та процентів. Однак відповіді на дану заяву позивачем отримано не було, банківського вкладу йому не повернули без будь-яких пояснень.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що після закінчення терміну дії договору банківського вкладу вклад не був повернутий, а тому з відповідача необхідно стягнути невиплачений вклад у розмірі 1886 доларів США 85 центів та 9,25% річних у сумі 32 долари США 07 центів.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погодитися повністю не може виходячи з наступного.

Застосування судом першої інстанції загальних положень ЦК України, які передбачають обов'язок банку належним чином виконати взяті на себе зобов'язання за договором, зокрема стосовно видачі вкладу на вимогу вкладника, до правовідносин, які виникли між сторонами, є помилковим.

Вимога ч. 2 ст. 1060 ЦК України щодо обов'язку банку видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника не може бути виконана банком на період дії тимчасової адміністрації.

Така вимога діє лише у випадку, коли банк є платоспроможним. А в спірних правовідносинах банк є неплатоспроможним та на нього поширюються спеціальні норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року № 4452-VI, який, серед іншого, регулює відносини із вкладниками такого банку.

Таким чином, спеціальним законом, який повинен бути застосований у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», норми якого є пріоритетними відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

З матеріалів справи вбачається, що строк депозитного вкладу позивача закінчився 29 жовтня 2014 року, 17 грудня 2014 року він звернувся з позовом до банку про повернення банківського вкладу, а з 03 березня 2015 року у ПАТ «Дельта Банк» була запроваджена тимчасова адміністрація строком на три місяці.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», оскільки позивач має документально підтверджені вимоги до банку, то він є його кредитором та на нього розповсюджується дія Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема приписів ст. 36 вказаного Закону щодо наслідків запровадження тимчасової адміністрації у банках та призначення уповноваженої особи фонду.

Частиною 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Проте пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону визначено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, не зважаючи на запровадження у відповідача тимчасової адміністрації, на зазначені вимоги закону належної уваги не звернув та, з покликанням на загальні норми ЦК України, постановив стягнути з відповідача вклад в іноземній валюті, не перерахувавши його в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації (03 березня 2015 року).

За наведених обставин рішення місцевого суду в частині стягнення неповернених депозитних коштів в іноземній валюті підлягало би скасуванню з постановленням в цій частині нового рішення про стягнена на користь позивача сум неповернутих йому депозитних коштів перерахованих в національній валюті гривні за курсом НБУ станом на 03 березня 2015 року, відповідно до положень п.1 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Однак на час розгляду справи в апеляційному суді від ОСОБА_1 надійшло дві заяви, в яких він повідомляє суд, що йому депозитний вклад та нараховані відсотки повернуті в повному обсязі Фондом гарантування вкладів в липні місяці 2015р., тобто вже після постановлення рішення судом першої інстанції. Вказує, що претензій до банку він не має та просить судове провадження припинити.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не явився, хоча був завчасно повідомлений про місце і час розгляду справи. Його неявку суд розцінює як без поважних причин.

Про відмову від позовних вимог ОСОБА_1 у своїх заявах питання не ставить, а тому апеляційний суд у відповідності до правил ч.1 ст. 310 ЦПК України не може закрити провадження по справі.

Враховуючи, що спір між сторонами фактично вирішений, ОСОБА_1 повернутий депозитний вклад з нарахованими відсотками по ньому, колегія суддів, виходячи із засад розумності приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції з постановленням нового рішення про відмову останньому у задоволенні позовних вимог, оскільки фактично вони задоволенні у встановленому законом порядку після постановлення рішення судом першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 травня 2015 року скасувати

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання дій незаконними та зобов'язання повернення депозитного вкладу та нарахування відсотків відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Сторони по справі мають право оскаржити рішення апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: С.П. Ковалевич

Судді: С.В. Демянчук

І.М. Собіна