Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.08.15 р.

Лисичанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Фастовця В.М.,

при секретарі судового засідання Гавриленко В.В.,

з участю представників

позивача ОСОБА_1,

відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Лисичанську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути заборгованість у сумі 21569,26 грн., посилаючись на те, що відповідач не виконав зобовязань за кредитним договором б/н від 29.01.2008 р.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні викладеному у позові. Доповнила, що остання сплата за кредитом була здійснена відповідачкою 22 вересня 2008 р.. Банк очікував наступний платіж до 22 жовтня 2008 р., з позовом звернувся на початку жовтня 2011 р., а тому не пропустив позовну давність.

Представник відповідачки у судовому засіданні позов не визнав, просив застосувати строк позовної давності. Також доповнив, що позивачем надані інші умови та правила кредитування, відповідачка не отримувала пам'ятку, у наданому руху за рахунком значиться платіж, не передбачений нібито укладеним договором.

У судовому засіданні досліджені докази: копія розрахунку заборгованості; копія заяви позичальника; умови та правила надання споживчого кредиту; письмові заперечення проти позову; копія письмових пояснень; копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.07.2012 р.; копія наказу; копія довідки про умови кредитування; копія тарифів та умов обслуговування кредитних карт.

У судовому засіданні встановлено, що 29 січня 2008 р. між сторонами був укладений кредитний договір б/н відповідно до якого відповідачка отримала грошові кошти у сумі 8000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Станом на 31.08.2011 р. відповідачкою зобовязання в повному обсязі не були виконані, в результаті цього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 21569,26 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 7561,35 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 11129,61 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом 1375 грн., штрафу (фіксована частина) 500 грн., штрафу (процентна складова) 1003,3 грн.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

При цьому відповідно до ст.261 ч.1 і ч.5 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Тобто перебіг позовної давності починається незалежно від закінчення дії договору саме з того моменту, з якого боржник перестав виконувати свої зобовязання за договором.

Такий висновок повністю кореспондується з позицією ВСУ щодо застосування позовної давності при стягненні заборгованості за кредитними договорами з графіками погашення (тобто з визначеним строком виконання певної кількості окремих зобовязань) окремо для кожного платежу згідно графіку.

Ст.257 ЦК України встановлює загальну позовну давність в три роки.

Представником відповідача заявлено про застосування позовної давності.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка почала порушувати умови договору з 01 травня 2008 р., про що свідчить колонка "сальдо простроченої заборгованості за кредитом" (а.с.4). І саме з цього моменту у позивача виникло право звернення з позовом до суду. Останній платіж, який відповідно до ст.264 ч.1 ЦК України перерирав позовну давність, був здійснений відповідачкою 22 вересня 2008 р..

Таким чином, позовна давність сплила 22 вересня 2011 р.

Позивач звернувся до суду з позовом згідно штампу поштового відділення відправника на конверті 24 жовтня 2011 р. (а.с.14), тобто з пропуском строку позовної давності.

Суд не приймає посилання представника позивача на те, що початок перебігу строку позовної давності нараховується 22 жовтня 2008 р., бо порушення договору, як зазначено вище, сталося ще у травні 2008 р., тобто перебіг строку позовної давності після його переривання 22 вересня 22.09.2008 р. почався з 23 вересня 2008 р. згідно ч.3 ст.264 ЦК України.

Не вважає суд і таким, що перервав перебіг строку позовної давності, платежі від 30 вересня 2011 р. та 15 жовтня 2011 р..

За змістом ст.264 ЦК України переривання перебігу строку позовної давності можливе тільки у разі, коли цей перебіг ще існує, тобто у межах 3-річного (у даному випадку) строку позовної давності. Однак строк за спірною заборгованістю слив 22 вересня 2011 р. за тиждень до внесення платежу. Тому цей платіж не міг перервати перебіг позовної давності, бо вона вже сплила.

Аналогічну позицію займає авторський колектив коментарю до ЦК України, витяг з якого додається.

У звязку з цим суд відмовляє позивачу у задоволенні позову на підставі спливу строку позовної давності.

Разом з цим, суд не приймає до уваги доводи представника відповідачки щодо не укладеності договору, недоведеності вимог про стягнення комісії за користування кредитом тощо, бо

1)право на таку зміну передбачено п.5.3 Умов і правил надання банківських послуг та затверджено відповідним наказом (а.с.8, 116-120). Те, що в різних документах комісія за користування кредитом має різну назву "сума комісії та пені (накопичувальним підсумком)" у розрахунку заборгованості (а.с.4,5), "річне обслуговування" у довідці про умови кредитування… (а.с.112), "видавнича комісія" у русі по рахунку (а.с.95), "щорічна комісія за обслуговування основної карти…" у Тарифах і умовах обслуговування кредитних карток (а.с.113), то після покладання вищими судовими інстанціями виключно на фізичну особу ризику зміни валютного курсу, така різноманітність апріорі не може бути підставою для відмови у стягненні цієї суми;

2)до позову, що розглядається, були надані правильні Умови…, затверджені відповідним наказом (а.с.86-87) а ті, що надав представник відповідачки, були надані до іншого позову помилково;

3)оскільки позивачем у справі є ПАТ "Приватбанк", відсутність доказів вручення відповідачці Памятки клієнта, яка згідно Умов є невід'ємною частиною кредитного договору (а.с.7), не може бути підставою для визнання договору неукладеним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості станом на 31 серпня 2011 р. за кредитним договором б/н від 29 січня 2008 р. в розмірі 21569 (двадцять одна тисяча пятсот шістдесят девять) грн. 26 коп. відмовити у звязку з пропуском строку позовної давності.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання до Лисичанського міського суду апеляційної скарги у 10-тиденний строк з моменту проголошення рішення.

Суддя: