РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2015 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Кривич Ж.О.,

при секретарі Кулинич М.М.,

з участю ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2014 Публічне акціонерне товариство Комерцийний банк «ПриватБанк» (далі по тексту рішення Банк, Приватбанк) звернулося у суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 2 990,09 грн., за процентами 11 258,85 грн., фіксованого штрафу 500,00 грн. та штрафу 508,59 грн., а всього 11 180,29 грн.

19 травня 2015 року Банк уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача суму заборгованості за відсотками в межах загального строку позовної давності за період з 03 грудня 2011 року по 03 грудня 2014 року в сумі 6 560,25 грн. та штрафів в сумі 828,02 грн., а всього 7 388,26 грн. (а.с. 45-48).

Представник позивача ОСОБА_1 суду пояснила, що загальна сума заборгованості відповідача на 03 грудня 2014 року становить 14 266,88 грн. та складається з 2 990,09 грн. боргу по тілу кредита, 11 276,79 грн. боргу по процентах. Цю суму Банк зменшує на 4 077,24 грн., стягнутих з ОСОБА_3 судовим наказом від 10 січня 2008 року, залишається 10 171,70 грн., з яких у межах трирічного строку позовної давності за період з 03 грудня 2011 року по 03 грудня 2014 року (дата виготовлення позовної заяви) підлягають стягненню 6 560,25 грн.

На думку представника Банку, у відповідності до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг за порушення строків платежу більше ніж на 30 днів з ОСОБА_3 слід стягнути також штраф в фіксованій сумі 500,00 грн. + 5% від суми позову (328,02 грн.), а всього 828,02 грн. штрафу (письмові пояснення представника Банку, а.с. 65-68).

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_2 позов не визнала. Суду пояснила, що 10 січня 2008 року суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука видав судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 4 0774,24 грн. боргу на користь Банку. Судовий наказ виконувався примусово, і 01 лютого 2011 року відповідач повністю сплатив борг, зокрема 2 990,09 грн. боргу по тілу кредита..

Представник ОСОБА_2 зазначила, що строк виконання основного зобовязання закінчився у жовтні 2009 року. Останній платіж ОСОБА_3 здійснив 10 лютого 2011 року, а позивач звернувся в суд через 3 роки та 10 місяців після цього. На думку представника відповідача, позовна давність спливла як до основної, так і до додаткової вимоги, і просила застосувати наслідки пропуску позовної давності (а.с. 62-64).

Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши надані ними докази, встановив такі фактичні обставини справи :

21 листопада 2006 року на підставі договору без номеру ОСОБА_3 отримав від Банку кредит у сумі 6 400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При укладанні договору сторони виходили із положень частини 1 статті 634 Цивільного Кодексу України, тому договір оформлений у вигляді заяви ОСОБА_3 та Умов і правил надання банківських послуг, затв. Головою правління Банку (а.с. 10-15).

Відповідно до пункту 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично продовжується на той же строк.

ОСОБА_3 свої зобовязання за договором належно не виконував. 09 січня 2008 року Банк звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу. Банк просив стягнути з боржника заборгованость в загальній сумі 4 077,24 грн., розраховану станом на 03 листопада 2007 року, і яка складалася із:

-2 990,09 грн. заборгованості за кредитом, яку Банк просив стягнути достроково;

-1 087,15 грн. заборгованості по процентах.

10 січня 2008 року суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука видав судовий наказ, яким стягнув з ОСОБА_3 4 077,24 грн. боргу, 25,50 грн. судового збору та 15,00 грн. витрат на ІТЗ (копія матеріалів справи № 2Н-94/08, а.с.88-108).

Судовий наказ набрав законної сили, та виконувався Автозаводським ВДВС Кременчуцького МУЮ.

01 лютого 2011 року ОСОБА_3 сплатив на рахунок Автозаводського ВДВС 4 549,51 грн., з яких 11 лютого 2011 року ВДВС перерахував Банку 4 077,24 грн.(а.с.109-110). Банк, керуючись статтею 534 ЦК України, отримані кошти скерував на часткове погашення процентів за договором.

Банк вважає, що заборгованість по тілу кредита досі не погашена, строк позовної давності для вимоги про її погашення сплив, але ОСОБА_3 продовжує користуватись кредитними коштами і має обовязок щомісячно сплачувати за це передбачені договором проценти.

Суд, вирішуючи спір, виходить із такого:

Відповідно до статті 1050 Цивільного Кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( частина 1 статті 261 ЦК України).

Відповідно до статті 264 Цивільного Кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини 3 та 4 статтті 267 ЦК України).

Сплативши 01 лютого 2011 року 4 077,24 боргу, розрахованого Банком станом на 03 листопада 2007 року, ОСОБА_3, зокрема, повністю сплатив залишок основного боргу 2 990,09 грн. Банк мав право вимагати стягнення з нього відсотків за час фактичного користування кредитними коштами у період з 04 листопада 2007 року по 01 лютого 2011 року, але такі вимоги Банком після уточнення позову не заявлені. Підстав для стягнення процентів за час з 03 грудня 2011 року по 03грудня 2014 року немає, оскільки 2 990,09 грн. тіла кредиту сплачені 01 лютого 2011 року на рахунок ВДВС, а 11.02.2011 року перераховані Банку.

На підставі викладеного, керуючись статтями 215-218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в сумі 7 388 грн. 26 коп. залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука упродовж десяти днів з дня проголошення або з дня одержання копії рішення у випадку, коли особа, яка брала участь у справі, була відсутня у судовому засіданні.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Суддя: