У х в а л а

іменем україни

2 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І., Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Геосистеми», про зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Геосистеми» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 19 травня 2015 року

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила зобов'язати ОСОБА_2 передати їй:

- оригінали установчих документів, реєстраційних документів та бухгалтерських документів товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Геосистеми» (далі - ТОВ «ТД «Геосистеми»), печатку товариства;

- оригінали укладених відповідачем від імені ТОВ «ТД «Геосистеми» наступних документів: договору поруки від 24 травня 2011 року, укладеного з ПАТ «Марфін Банк», та додаткової угоди від 18 серпня 2011 року до цього договору; договору іпотеки від 15 квітня 2011 року, укладеного з АБ «Київська Русь»; договору поруки від 24 вересня 2007 року, укладеного з АБ «Банк регіонального розвитку» та ОСОБА_3; договору іпотеки від 24 вересня 2007 року, укладеного з АБ «Банк регіонального розвитку»; договору іпотеки від 24 вересня 2007 року, укладеного з «АБ «Банк регіонального розвитку»; договору купівлі-продажу частки у статутному фонді ТОВ «Консалтинговий центр» від 15 листопада 2011 року, укладеного з ОСОБА_4; акту прийому-передачі майнового (негрошового) внеску у статутний капітал ТОВ «Земельно-консалтинговий центр» від 12 січня 2012 року; протоколу від 10 жовтня 2012 року загальних зборів учасників ТОВ «Земельно-консалтинговий центр»;

- оригінали протоколів (рішень) загальних зборів учасників ТОВ «ТД «Геосистеми» від 24 травня 2011 року № 2 та від 12 серпня 2011 року № 4;

- оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки, що належать ТОВ «ТД «Геосистеми», зокрема, оригінали документів щодо права власності, оригінали технічних документацій із землеустрою, оригінали проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок на: земельну ділянку площею 7,1774 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться на території Річківської сільської ради (за межами населеного пункту) Жовкіського району Львівської області; земельну ділянку площею 53480 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться на території Річківської сільської ради (за межами населеного пункту) Жовкіського району Львівської області; земельну ділянку площею 1,5000 га, кадастровий номер НОМЕР_3, що знаходиться на АДРЕСА_1; земельну ділянку площею 1,000 га, кадастровий номер НОМЕР_4, що знаходиться на АДРЕСА_2;

- оригінали правовстановлюючих документів та їх невід'ємні частини на об'єкти нерухомого майна, що належить ТОВ «ТД «Геосистеми», зокрема, оригінали документів щодо права власності, оригінали технічних паспортів (інвентаризаційних справ) на: будівлю трансформаторної, позначену за планом літерою Б-1, загальною площею 123,6 кв.м; будівлю, позначену за планом літерою Д-1, загальною площею 1135,1 кв.м; пожежне депо, позначене за планом літерою В-1, загальною площею 13,9 кв.м; склад, позначений за планом літерою Е-5, загальною площею 629,1 кв.м; млин, позначений за планом літерою Є-5, загальною площею 3047,4 кв.м; насосну, позначену за планом літерою И-1, загальною площею 9,4 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1;

- будь-які інші документи, які б свідчили про господарську діяльність підприємства, та оригінали протоколів загальних зборів товариства.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що на підставі протоколу (рішення) № 12/04/2012 загальних зборів учасників ТОВ «ТД «Геосистеми» від 12 квітня 2012 року ОСОБА_2 було звільнено з посади директора товариства з 13 квітня 2012 року, а її було призначено на посаду директора. Вказувала, що на виконання вказаного протоколу (рішення) ОСОБА_2, колишній директор товариства, був зобов'язаний у порядку, передбаченому чинним законодавством України, але так і не передав їй, як новому директору, вищевказані документи товариства. Зазначала, що такі дії відповідача паралізують роботу товариства та роблять неможливим для неї реалізувати в повній мірі свої посадові обов'язки.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19 травня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 19 травня 2015 року.

У касаційній скарзі ТОВ «ТД «Геосистеми», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що позивач не спростувала в суді вищевказані доводи відповідача та не надала суду доказів на підтвердження того, що саме у відповідача перебувають документи та печатка ТОВ «ТД «Геосистеми», про які йдеться у її позовній заяві, як цього вимагає ст. 60 ЦПК України.

Проте, такого висновку суди дійшли з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.

Згідно положень ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав треба розуміти закріплені законом матеріально - правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів вказаний у ст. 16 ЦК України, який не є вичерпним та застосовується судом, залежно від змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідків, що спричинені цим порушенням,заховуючи, що відповідно до ст. ст. 12-14 ЦК України цивільні права здійснюються, а цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 96, ст. 97, ч. 1 ст. 99 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Управління товариством здійснюють його органи. Загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад.

Згідно ст. 62 Закону України «Про господарські товариства» у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекція (директор) вирішує усі питання діяльності товариства, і винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників.

Відповідно до Статуту ТОВ «ТД «Геосистеми» діяльністю товариства керує директор, який обирається зборами учасників товариства та вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тим, що належать до виключної компетенції зборів учасників.

Як роз'яснено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14 рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Відповідно до ч. 6 ст. 130 ЦПК України, якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Як убачається з матеріалів справи, предметом спору є зобов'язання ОСОБА_2, який був директором ТОВ «ТД «Геосистеми», повернути документи та печатку фірми підприємству.

При цьому ОСОБА_1 звернулась до суду як директор ТОВ «ТД «Геосистеми» та посилалась на те, що документи і печатка, які є предметом спору, необхідні їй для здійснення діяльності.

Тобто ОСОБА_1, як директор ТОВ «ТД «Геосистеми», є посадовою особою - виконавчим органом товариства.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Суд, як державний орган, на який покладено обов'язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов'язаний визначити суб'єктивний склад спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню.

Згідно зі ст. ст. 28, 29 ЦПК України цивільну процесуальну правоздатність та цивільну процесуальну дієздатність мають фізичні та юридичні особи.

Стороною згідно зі ст. 30 ЦПК України можуть бути фізичні, юридичні особи, а також держава.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин (п.3 ч.1 ст. 214 ЦПК).

Позивачем може бути будь-яка заінтересована особа, яка у встановленій цивільно-процесуальним законом формі звертається з відповідною позовною заявою до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів й особисто порушує цивільну справу в суді, оскільки вважає, що її відносини матеріально-правового характеру порушено конкретною особою, або на захист прав якої до суду звертаються органи та особи у випадках, прямо передбачених цивільно-процесуальним законом (ч. 2 ст. 3, ч. 1 ст. 45 ЦПК).

Таким чином, директор ТОВ «ТД «Геосистеми», як позивач, завжди діє від імені цього товариства, як юридичної особи.

Виконавчий орган (директор) ТОВ «ТД «Геосистеми», як позивач, не володіє відокремлено від юридичної особи цивільною процесуальною правоздатністю та цивільною процесуальною дієздатністю.

Як убачається з матеріалів справи суть спірних правовідносин згідно позовних вимог стосується не виконавчого органу (директора), а діяльності ТОВ «ТД «Геосистеми» як юридичної особи в особі його виконавчого органу (директора) з колишнім директором цього товариства.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, у порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, не роз'яснив ОСОБА_1 право уточнити позовні вимоги в контексті способу судового захисту та, у порушення вимог ст. ст. 212 - 214 ЦПК України, не з'ясував підстави позову, належним чином не встановив обставини справи, які відносяться до предмету доказування.

Суд не врахував, що документи, про витребування яких заявлено позивачем, взагалі не стосуються її особи, а стосуються підприємницької діяльності ТОВ «ТД «Геосистеми».

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на час розгляду справи, ухвалою господарського суду Львівської області від 16 жовтня 2014 року порушено провадження у справі № 914/3461/14 про банкрутство ТОВ «ТД «Геосистеми», розпорядником майна призначено Зубик Ю.З.

Постановою господарського суду Львівської області від 5 лютого 2015 року у вищевказаній справі ТОВ «ТД «Геосистеми» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого КоваляВ.В.

Апеляційний суд, розглядаючи справу й залишаючи рішення суду без змін, на порушення судом першої інстанції норм процесуального права уваги не звернув.

Отже висновки судів ґрунтуються на припущеннях, що в силу ч. 4 ст. 60 ЦПК України є неприпустимим.

У силу ч. 2 ст. 348 ЦПК України підлягає скасуванню ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2015 року про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1

Таким чином, оскаржувані у справі судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції для встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Геосистеми» задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2014 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 19 травня 2015 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко