ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/5932/14-ц
Провадження № 2/362/504/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 року Васильківський міськрайонний суд Київської області

в складі: головуючого судді Орди О.О.,

при секретарі Хоменко О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Васильківського міськрайонного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди

Свої вимоги обгрунтовує тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 лютого 2014 року є власником квартири АДРЕСА_1. В даній квартирі проживає її син ОСОБА_3. 03 вересня 2014 року син зателефонував та повідомив що до її квартири прийшов сусід ОСОБА_2О який є відповідачем по справі, став стукати у двері та вимагати щоб відчинили, В квартирі на той час находилась співмешканка ОСОБА_4В ОСОБА_5С , яка повідомила відповідачу що син на роботі і щоб той перестав стукати у двері, але відповідач став бити в двері ногами вимагаючи відчинити двері. 06.09.2014 року ОСОБА_3В звернувся до чергової частини Васильківського МВ (з обслуговування м. Василькова та Васильківського району) ГУМВС України в Київській області з заявою про вчинення правопорушення, але оскільки працівники міліції в своєму висновку зазначили що відповідача допитати не виявилось можливим, позивач вимушена була звернутися до прокуратури зі скаргою, після чого працівники міліції все ж таки опитали відповідача. Проте працівниками не було оглянуто місце правопорушення, в звязку з чим не складалось по скарзі жодного документу. Вартість пошкоджених дверей складає 2700 гривень та 500 гривень було сплачено за доставку та встановлення дверей. Таким чином їй було спричинено матеріальну шкоду в розмірі 3200 гривень. На звернення позивача відповідач висловлюється нецензурними словами та погрожує розправою. В звязку з тим, що позивач хворіє на гіпертонічну хворобу коли вона побачила розбиті двері їй стало погано, та у неї були порушені нормальні життєві звязки, які вимагають додаткових зусиль для організації праці а тому їй завдано моральну шкоду в розмірі 1200 гривень, які просила стягнути з відповідача.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити, в обґрунтування завданої моральної шкоди зазначила що у неї померла мати та кошти які вона витратила на встановлення нових дверей це були останні гроші.

Відповідач позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову оскільки дійсно в той же день він приходив до ОСОБА_3В так як він в той десь об одинадцятій годині йому зателефонував та просив прийти до нього щоб віддати йому гроші. Коли він постукав у двері йому відповіла співмешканка ОСОБА_3 ОСОБА_5 яка повідомила йому що ОСОБА_3 не має дома а вона в квартирі замкнена а тому відкрити двері не може, після чого вони з другом пішли. Ввечері йому зателефонувала хазяйка квартири та повідомила що до неї телефонувала позивачка та розповіла що її квартирант пошкодив їй двері, а потім до нього завітала позивач з сином почала сваритися та просила відшкодувати їй шкоду за пошкоджені двери.

Суд, вислухавши пояснення сторін, покази свідків допитаних в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно з ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого ОСОБА_6А державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори 12.04.2014 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1-143 власником квартири № 53, що знаходиться в м. Василькові Київської області по вулиці Набережній в будинку № 1 є ОСОБА_1 (а.с.4)

06.09.2014 року ОСОБА_3В звернуся до Васильківського МВ (з обслуговування м. Василькова та Васильківського району) ГУМВС України в Київській області з заявою, де зазначив що мешкає в квартирі АДРЕСА_2. 3.09.2014 року коли він був на роботі ОСОБА_2 квартирант з квартири № 19 прийшов до квартири де він мешкає там почав стукати в двері. Його дівчина Настя яка на той час була зачинена в квартирі повідомила йому що відкрити йому не може оскільки вона зачинена в квартирі а ОСОБА_3 немає, після чого він став бити ногами в двері та розбив їх внизу. Після того як він звернувся до відповідача за поясненнями, той сказав що він цього не робив. Ці обставини може підтвердити його дівчина Настя. (а.с.14)

Згідно висновку по матеріалам перевірки від 12.09.2014 року складеним дільничним інспектором перевірка по даному факту закінчена оскільки за час проведення перевірки щодо обставин які трапилися 03.09.2014 року опитати громадянина на імя ОСОБА_2 не представилось можливим оскільки при неодноразових візитах за вказаною адресою двері до помешкання ніхто не відчиняв та на телефонні дзвінки не відповідав. (а.с.13)

Згідно висновку по матеріалам перевірки від 31.10.2014 року складеним дільничним інспектором перевірка по даному факту закінчена, ОСОБА_2О пояснив, що 03.09.2014 року близько 11 год за проханням сусіда ОСОБА_7В прийшов до його квартири та постукав декілька разів рукою в двері, але йому ніхто не відчинив і він пішов на роботу при цьому жодних протиправних дій відносно сусідів не чинив. За час проведення перевірки опитати гр.. ОСОБА_5С не представилось можливим оскільки місцезнаходження іі невідомо на телефонні дзвінки вона не відповідає. (а.с.7)

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3В, який є сином позивачки, повідомив що йому про пошкодження двері відомо зі слів його дівчини ОСОБА_5, яка йому розповіла що коли його не було вдома приходив ОСОБА_2 який є відповідачем по справі, він просив відчини двері та віддати йому гаманець який вона у нього вкрала, але в звязку з тим, що вона була замкнена позивачем вона не відкрила і вони пішли. Про те що пошкоджені двері, він побачив після того як повернувся з роботи додому а було це десь через хвилин пятнадцять-двадцять після того як відповідач приходив до нього додому.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_5С, яка є співмешканкою ОСОБА_3В повідомила, що після того як вони розпивали спиртні напої, скільки нею було випито вона не памятає вона пішла спати, проснулася від стуку ОСОБА_2 в двері, який просив повернути йому гаманець, який вона зі слів останнього у нього вкрала, коли вона йому повідомила що ОСОБА_3 її замкнув, він пішов, чула як він постукав у двері декілька разів. Про те що двері пошкоджені дізналася від ОСОБА_3 який повернувся з магазину і розповів їй про це. Чи були ці двері пошкоджені раніше уваги не звертала.

Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»у пункті 2 роз'яснив, що при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відтак, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, необхідним є наявність у діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності), шкідливих наслідків у вигляді заподіяння позивачу збитків, причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими позивачу збитками, а також вини правопорушника.

Проте суд критично ставиться до показів свідків оскільки свідок ОСОБА_3В повідомив, що йому відомо про пошкодження дверей зі слів ОСОБА_5С, яка перебувала в той час в квартирі, проте свідок ОСОБА_5 зазначила що була в стані алкогольного спяніння, не памятає скільки випила, та також не чула щоб відповідач дуже сильно бив по двері, він тільки декілька раз постукав в двері, в звязку з чим суд вважає ці покази суперечливими. Крім того висновками дільничного не підтверджуються доводи позивача оскільки під час проведення перевірки було допитано тільки ОСОБА_3В який повідомив про обставини зі слів ОСОБА_5С та ОСОБА_2О який заперечував ті обставини на які посилався ОСОБА_3, ОСОБА_5С взагалі не була допитана.

Відповідно ч.3 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

Позивачем на підтвердження понесених ним витрат надано товарний чек № 1207 від 12.07.2013 року згідно якого вартість БМВ 862 складає 2500 гривень, згідно якого предоплата складає 200 гривень, остаток 2500 гривень. Проте суд ставиться критично до товарного чеку, оскільки зазначений чек не містить печатки установи, яка їх видала та відмітки щодо сплати зазначених сум, а отже є неналежним доказом.

Таким чином, позивачем не надано в порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України належних та допустимих доказів, які б підтверджували винні дії чи бездіяльність відповідача та доводили причинно-наслідковий зв'язок, внаслідок яких могло бути завдано шкоду позивачу.

За таких обставин та враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем не було доведено обставин на які вона посилалась як підставу своїх вимог, а тому з урахуванням вищевикладеного, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1В до ОСОБА_2О про відшкодування матеріальної шкоди є такими, що не підлягають задоволенню.

Також, позивач при зверненні до суду просила суд стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 1200 грн. мотивуючи свою вимогу тим, що в зв'язку з неправомірними діями відповідача їй було завдано моральних страждань, що призвели до погіршення здоров'я позивача та порушення нормальних життєвих звязків.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

П. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від № 4 від 31. 03. 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодження здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків.

З урахуванням зазначеного вище, зважаючи на те, що позивачем під час розгляду справи не було надано до суду доказів, які б підтверджували факт заподіяння їй матеріальної шкоди, суд не вбачає підстав для задоволення позову і в частині стягнення моральної шкоди.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 23, 271, 276, 1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 57, 58- 60, 212- 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.О. Орда