№ 207/3200/15-ц
№ 2/207/1398/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі головуючого судді : САВЧЕНКА В.О.

при секретарі : МОСПАН С.Б.

за участі представника позивача : ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську справу за позовом А Р Т А М О Н О В А ОСОБА_2 через представника за довіреністю І В А Х ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Трест Дніпродорбуд» про стягнення заборгованості з заробітної плати

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Трест Дніпродорбуд», в якому просить суд стягнути з ПАТ «Трест Дніпродорбуд» (ідентифікаційний код 03450005, місцезнаходження: 49044, м. Дніпропетровськ, вул. Шевченка, буд. 35) на користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_1): 15177.79грн заборгованості з заробітної плати за період з 01.01.2014 року по 05.01.2015 року включно, 1113.21грн компенсації за невикористані дні відпустки, 11137.86 грн середнього заробітку за весь час затримки, тобто за період з 06.01.2015 року по 14.07.2015 року, а всього 27428.86грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 22.07.2003 року він був прийнятий на роботу водієм автотранспортних засобів 2 класу, у відповідача - ДЗАТ «Трест Дніпродорбуд». В подальшому зазначене товариство було перейменовано у ПАТ «Трест Дніпродорбуд». Згідно наказу відповідача від 05.01.2015 року №4-к року його було звільнено з роботи за станом здоровя. Вказує, що під час роботи у ПАТ «Трест Дніпродорбуд» йому невчасно сплачували заробітну платню, при звільненні не виплатили виниклу заборгованість у вигляді середнього заробітку за весь час затримки й компенсацію за невикористану відпустку, а після звільнення про нього взагалі майже забули. Загальна сума заборгованості за його підрахунками складається з 1113.21 грн. компенсації за невикористану відпустку, та 11137,86 грн - відповідальності у вигляді середнього заробітку за весь час затримки, а всього 27428,86грн.

Представник позивача в судове засідання зявився, ним надані пояснення в ході яких він пояснив суду, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився (про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином), заперечень, пояснень/будь-яких доказів суду не надав.

З урахуванням обставин справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 з 22.07.2003 року по 05.01.2015 року працював в ДЗАТ «Трест Дніпродорбуд», в подальшому перейменованого в ПАТ «Трест Дніпродорбуд», водієм автотранспортних засобів 2 класу (за пятиденним робочим тижнем), та в подальшому звільнений з підприємства відповідача за станом здоровя, що підтверджується записами в трудовій книжці позивача, і наказом про звільнення ПАТ «Трест Дніпродорбуд» від 05.01.2015. № 4-К (а.с. 11) та не спростовано відповідачем по справі.

Як зазначено представником позивача в позовній заяві, тривалість невикористаної відпустки позивача становить 27 днів, заборгованість у формі 15177,79 грн заборгованості з заробітної плати за період з 01.01.2014 року по 05.01.2015 року, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку обрахована ним в сумі 11137,86 грн. та компенсація за невикористану відпустку в сумі 1113,.21 грн.

За час роботи в ПАТ «Трест Дніпродорбуд» та до теперішнього часу позивачу не була виплачена компенсація за невикористану відпустку та заборгованість у формі середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, що підтверджується випискою з картрахунку позивача ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» від 16.04.2015 року.

Статтями 10, 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно чинного законодавства України, обовязковим є створення умов та гарантування можливостей для громадян заробляти собі на життя працею і своєчасно одержувати винагороду за працю (частина четверта статті 13 частини перша, друга, сьома статті 43 Конституції України).

Праву працівника на належну заробітну плату кореспондує обов'язок роботодавця нарахувати йому вказані виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат. Тому незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, працівник, у разі порушення законодавства про оплату праці, має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.

Відповідно до частини сьомої статті 43,частини першої статті 55 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю працівник може захистити в суді. Конституційний Суд України в рішенні від 24 грудня 2004 року № 22-рп/2004 зазначив, що забезпечення прав і свобод потребує законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини). У статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI, статтях 1, 3, 15 Цивільного процесуального кодексу України передбачено порядок здійснення судочинства стосовно справедливого розв'язання, зокрема, трудових спорів.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозвязку з положеннями статей 117, 237-1 КЗпП України, невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 № 8-рп/2013, в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у системному зв'язку з положеннями статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством.

Судом встановлено, що доказів, того що у період 2013 року, перед звільненням, позивач відпрацював не повні місяці, відповідачем не надано.

Розмір компенсації позивачу за невикористану щорічну відпустку, судом розраховано наступним чином.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, представником позивача заявлено розмір компенсації за невикористані дні щорічної відпустки в розмірі 1113,21 грн., що обраховані ним за 27 днів виходячи з середньоденної заробітної плати в сумі 41,23 грн (15051.57/365), у звязку із чим суд з таким розрахунком представника позивача погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 83 Кодексу Законів про Працю та статті 24 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 №504/96-ВР, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Згідно п.7 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки.

За наявності відомостей про заробітну плату позивача за останні 12 місяців, сума компенсації за не використану щорічну відпустку позивача, обрахована судом виходячи з наявних в матеріалах справи відомостей, зокрема, згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу виданої Управлінням ПФУ Баглійського району м. Дніпродзержинська від 09.07.2015 року, тобто за фактично відпрацьований період у 2014-2015 році, шляхом ділення сумарного заробітку за 12 місяців 2014 року на відповідну кількість календарних днів в 2014 році. Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки.

Приймаючи до уваги, що відповідачем ПАТ «Трест Дніпродорбуд» не надано жодних доказів про отримання позивачем компенсації за невикористану відпустку і тривалості невикористаної позивачем відпустки в 27 днів, а тому суд приймає їх до розрахунку.

Згідно листа Мінсоцполітики України № 9884/0/14-13/13 вiд 04.09.2013 р. "Прo розрахунок норми тривалості робочого часу нa 2014 рік» у 2014 році 251 робочий день, та 365 календарних днів. Загальна сума заробітку згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу виданих Пенсійним Фондом України від 09.07.2015 року становить 15051.57грн. Звідси вираховуємо розмір компенсації за невикористані дні щорічної відпустки: 15051.57/365*27=1113,21 грн, де 15051,57 грн заробітна плата за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 року, 365 кількість календарних днів у 2014 році; 27 кількість днів невикористаної щорічної відпустки.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», встановлено, що при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, якщо працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він в цей день він не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведене відсутності своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

У звязку із чим суд керуючись Положенням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок), вважає вірним розрахунок середньоденної заробітної плати наведений представником позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про оплату праці", пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час затримки обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

При цьому згідно з п. 5 Порядку, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З цих підстав, згідно довідки наданої Пенсійним Фондом України і листа Мінсоцполітики України № 9884/0/14-13/13 вiд 04.09.2013 р. "Прo розрахунoк норми тривалості робочого часу нa 2014 рік», позивач за два місяці до звільнення листопад-грудень 2014, відпрацював 43 дні (пятиденний робочий тиждень). Доказів, того, що у листопаді-грудні 2014 року, перед звільненням, позивач відпрацював не повні місяці - відповідачем не надано.

Сумарний заробіток позивача за період з 01.11.2014 року по 31.12.2014 року. згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу виданої Управлінням ПФУ Баглійського району м. Дніпродзержинська від 09.07.2015 року, становить: 1218,00+1259,04=2477,04грн.

Згідно листа Мінсоцполітики України N 9884/0/14-13/13 вiд 04.09.2013 р. "Прo розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік» за період з 01.11.2014 року по 31.12.2014 року 43 робочі дні, тобто середньоденна заробітна плата складає: 2477.04/43=57,60грн. Згідно листа Мінсоцполітики України від 09.09.2014 р. N 10196/0/14-14/13 про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік» за період з 06.01.2015 року по 14.07.2015 року 129 робочих дні, тобто сума заборгованості у вигляд середнього заробітку за весь час затримки, тобто за період з 06.01.2015 року по 14.07.2015 року становить: 129*57.60=7430,40грн, а не 11137,86грн як зазначено позивачем у позові.

Сума середнього заробітку визначена судом без утримання податку з доходів фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, оскільки справляння і сплата податків та обов'язкових платежів є обов'язком роботодавця.

Враховуючи представлені позивачем й досліджених судом докази, суд вважає за можливе задовольнити позов частково.

Судові витрати згідно ст. 88 ЦПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ч. 1 статті 47, статтями 116, 117 КЗпП України, Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року, Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159, статтями 8, 10, 57, 59, 60, 82, 88, 158, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги А Р Т А М О Н О В А ОСОБА_2 через представника за довіреністю І В А Х ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Трест Дніпродорбуд» про стягнення заборгованості з заробітної плати, - з а д о в о л ь н и т и ч а с т к о в о .

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Трест Дніпродорбуд» (ідентифікаційний код 03450005, місцезнаходження: 49044, м. Дніпропетровськ, вул. Шевченка, буд. 35) на користь А Р Т А М О Н О В А ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_1) 1113,21 грн - заборгованості у вигляді компенсації за невикористані дні відпустки; 7430,40 грн - заборгованості у формі середнього заробітку за весь час затримки, тобто за період з 06.01.2015 року по 14.07.2015 року включно, та 15177,79 грн заборгованості з заробітної плати за період з 01.01.2014 року по 05.01.2015 року включно, а всього 23721,40 (двадцять три тисячі сімсот двадцять одна) гривня 40 копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Трест Дніпродорбуд» на користь держави судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

В іншій частині позовних вимог А Р Т А М О Н О В А ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Трест Дніпродорбуд» про стягнення заборгованості з заробітної плати, -- в і д м о в и т и .

Рішення підлягає негайному виконанню в частині платежів заборгованості з заробітної плати в межах суми платежу за один місяць. Але протягом десяти днів з дня проголошення цього рішення сторонами може бути подана апеляційна скарга на рішення суду в апеляційний суд Дніпропетровської області через Баглійський районний суд міста Дніпродзержинська.

С у д д я : ОСОБА_6