УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 26 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_3, про припинення прав іпотекодержателя на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и в:

В червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ПАТ «ОТП Банк» про припинення прав іпотекодержателя на предмет іпотеки. В обґрунтування своїх вимог вказував, що 04 липня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №ML-F-00/153/2007, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у сумі 121 356 швейцарських франків. 20 жовтня 2011 року між банком та ОСОБА_3 було укладено додатковий договір № 2 до вказаного кредитного договору, яким розмір та валюта визначені у розмірі 592 620 гривень. 05 грудня 2011 року між ПАТ «ОТП БАНК» та позичальником було укладено додатковий договір № 3, яким визначено розрахунок процентів за користування кредитом із застосуванням плаваючої відсоткової ставки.

В забезпечення виконання кредитного договору 05 липня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № РСL-F00/153/2007 року, відповідно до умов якого ОСОБА_2 передав у іпотеку квартиру АДРЕСА_1, яка належить йому на праві власності. 20 жовтня 2011 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір про зміни № 1 до договору іпотеки.

ОСОБА_2 зазначає, що 30 травня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу і того ж дня було укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки. Проте згідно вказаних договір ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не було проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно (предмет іпотеки), яка відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952 від 01 липня 2004 року є обов'язковою.

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 просив суд припинити права іпотекодержателя ПАТ «ОТП Банк» на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1, у зв'язку з укладенням відповідачем договору факторингу від 30 травня 2013 року та договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки № РСL-F00/153/2007 та іншими додатковими договорами до нього від 30 травня 2013 року та зобов'язати Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Черкаській області внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна відповідні відомості про припинення у ПАТ «ОТП Банк» прав іпотекодержателя на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 26 листопада 2015 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «ОТП Банк» про припинення прав іпотекодержателя на предмет іпотеки відмовлено.

Не погоджуючись із вищезазначеними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, ОСОБА_2 звернувся із касаційною скаргою,в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, виходячи з того, що іпотека є дійсною, оскільки докази припинення дії договорів кредитування між ПАТ «ОТП Банк» (або ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та ОСОБА_3 або закінчення строку дії іпотечного договору відсутні. Те, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» стало кредитором за основним зобов'язанням відповідно до договору факторингу від 30 травня 2013 року, та набуло прав, належних ПАТ «ОТП Банк» за іпотечним договором № РСL - F00/153/2007 від 05 липня 2007 року, не припиняє дії останнього договору.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даних судових рішень. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_3, про припинення прав іпотекодержателя на предмет іпотеки.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Т.Л.Ізмайлова