У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

09 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні квартирою; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності та визнання права власності на Ѕ частину квартири, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 2 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Рівненської області від 17 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні квартирою.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1.

Вказував, що у спірній квартирі зареєстрована його дружина - ОСОБА_5 та їх спільна дочка - ОСОБА_6

Зазначав, що спірна квартира придбана не під час перебування з відповідачкою у шлюбі та не за спільні кошти.

Враховуючи вищевикладене просив усунути перешкоди у користуванні квартирою № АДРЕСА_1, шляхом позбавлення ОСОБА_5 права користування житловим приміщенням у вказаній квартирі.

У жовтні 2014 року ОСОБА_5 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності та визнання права власності на Ѕ частину квартири.

В обґрунтування позовних вимог позивачка за зустрічним позовом зазначала, що квартиру АДРЕСА_1, вони з ОСОБА_4 отримали на сім'ю, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, повну її вартість виплатили за рахунок коштів, отриманих сумісною працею за час шлюбу.

Позивачка за зустрічним позовом також зазначала, що ОСОБА_4 12 серпня 2013 року отримав на спірну квартиру свідоцтво про право власності та зареєстрував його у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Після чого звернувся до суду з позовами про розірвання шлюбу та позбавлення її права користування квартирою.

Враховуючи вищевикладене просила визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на квартиру від 12 серпня 2013 року та визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02 березня 2015 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_4 та зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 17 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_5 задоволено.

Визнано частково недійсним свідоцтво про право власності на квартиру, видане на ім'я ОСОБА_4 та визнано за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати зазначені судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, на підставі доказів, наданих сторонами та належним чином оцінених судом, дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для визнання за ОСОБА_5 права власності на частину спірної квартири, оскільки відповідно до чинного законодавства України частки майна дружини та чоловіка в об'єкті права спільної сумісної власності подружжя є рівними.

Зокрема, докази та обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження судами і при їх дослідженні та встановленні судами дотримані норми процесуального та матеріального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків оскаржуваних судових рішень не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 березня 2015 року в не скасованій апеляційним судом частині та рішення апеляційного суду Рівненської області від 17 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун М.В. Дем'яносов А.В. Маляренко