Справа № 712/2-4111/2011
У Х В А Л А

Іменем України

29 липня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів КЕМІНЯ М.П., ОСОБА_1

при секретарі МАРИНЕЦЬ Д.М.

за участю сторін розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22 березня 2012 р., -

в с т а н о в и л а :

ПАТ АБ «Укргазбанк» 06.05.2011 звернулося до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4, мотивуючи наступним. За договором від 13.05.2008 № 109/08 ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», надало ОСОБА_2 строком по 12.05.2018 кредит у розмірі 70000,00 дол. США зі сплатою 13,3% річних. Виконання цих зобовязань було забезпечено іпотекою земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,08 га за адресою: м. Ужгород, мікрорайон «Боздош», позиція 10 «в», що належить ОСОБА_3, із якою 13.05.2008 був укладений договір іпотеки № 109/08-01, а також порукою ОСОБА_4, із яким банк 13.05.2008 уклав договір поруки № 109/08-02.

Позичальник отримав 66000,00 дол. США кредиту, але своїх зобовязань належно не виконував, унаслідок чого, з урахуванням збільшення позовних вимог, станом на 10.11.2011 виник борг загальним розміром у 73192,82 дол. США і 72555,98 грн, в т.ч.: борг за кредитом 46083,47 дол. США; прострочення за кредитом 12966,59 дол. США; борг за процентами 14142,76 дол. США; пеня за порушення строків повернення кредиту за період з 11.12.2009 по 10.11.2011 37194,69 грн; пеня за порушення строків сплати процентів за період з 14.03.2009 по 10.11.2011 35361,29 грн.

Іпотекодавець не виконує своїх зобовязань щодо страхування предмета іпотеки, за що повинен сплатити іпотекодержателю штраф у розмірі 5% від вартості предмета іпотеки, а саме 26290,00 грн.

Поручитель окрім солідарної відповідальності із позичальником повинен особисто сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення виконання зобовязання у розмірі 25063,79 грн за період з 02.06.2010 по 10.11.2011.

Посилаючись на передбачене законом і договорами право вимагати дострокового повернення боргу та звернути стягнення на предмет іпотеки, збільшивши вимоги у звязку зі збільшенням розміру заборгованості, позивач просив:

1) стягнути солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_4 заборгованість у сумі 73192,82 дол. США і 72555,98 грн;

2) стягнути з ОСОБА_3 штраф у сумі 26290,00 грн за невиконання умов договору іпотеки щодо щорічного страхування предмета іпотеки;

3) стягнути з ОСОБА_4 пеню у сумі 25063,79 грн за невиконання договору поруки;

4) звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 13.05.2008 № 109/08-01, а саме на нерухоме майно земельну ділянку несільськогосподарського призначення, кадастровий № :24:002:0189, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,08 га за адресою: м. Ужгород, мікрорайон «Боздош», позиція 10 «в», що належить ОСОБА_3, і встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» із дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку». Судові витрати позивач просив покласти на відповідачів.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 22.03.2012 збільшений позов задоволено, на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» стягнуто:

солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_4 заборгованість у сумі 73192,82 дол. США і 72555,98 грн, з яких 46083,47 дол. США залишку кредиту; 12966,59 дол. США простроченого кредиту; 14142,76 дол. США боргу за процентами; 37194,69 грн пені за порушення строків повернення кредиту; 35361,29 грн пені за порушення строків сплати процентів;

з ОСОБА_3 штраф у сумі 26920,00 грн за невиконання умов договору іпотеки від 13.05.2008 № 109/08-01 щодо щорічного страхування предмета іпотеки;

з ОСОБА_4 пеню у сумі 25063,79 грн за невиконання договору поруки від 13.05.2008 № 109/08-02;

у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернено стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 13.05.2008 № 109/08-01, а саме на нерухоме майно земельну ділянку несільськогосподарського призначення, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,08 га за адресою: м. Ужгород, мікрорайон «Боздош», позиція 10 «в», що належить ОСОБА_3, і встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» із дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку»;

стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача у відшкодування сплачених судового збору 1700,00 грн, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120,00 грн.

Ухвалою цього ж суду від 15 травня 2012 р. заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 ставить в апеляції питання про скасування рішення суду з відмовою в позові. Апелянт вказує на порушення процесуального закону щодо процедури заочного розгляду справи та повідомлення відповідачів про такий розгляд; на нарахування позивачем пені поза межами строку позовної давності; на порушення вимог закону і договору щодо направлення поручителю повідомлень про порушення зобовязань позичальником.

Інші учасники процесу судове рішення не оскаржують.

У письмових запереченнях на апеляцію позивач вказує на її необґрунтованість, просить апеляцію відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників: апелянта ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_5, який скаргу підтримав, позивача ОСОБА_6, який апеляцію не визнав, розглянувши справу за правилами ст. 305 ч. 2 ЦПК України у відсутність інших учасників процесу, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Із урахуванням положень ст.ст. 10, 11 ЦПК України щодо диспозитивності судового процесу та норм ст. 303 ч. 1 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд перевіряє рішення в частині вирішення позову, предявленого до позичальника ОСОБА_2, не робить висновків щодо судового рішення по суті в неоскарженій частині та в частині вирішення позову, предявленого банком до ОСОБА_3 і ОСОБА_4, і бере до уваги відповідні повязані факти і обставини, оскільки це необхідно для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2

Встановлено, що 13.05.2008 Відкрите акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», уклало з ОСОБА_2 кредитний договір № 109/08 про надання кредиту в розмірі 70000,00 дол. США зі сплатою 13,3% річних і строком по 12.05.2018, з яких фактично надало 66000,00 дол. США (а.с. 16-20, 37-44, 71-76 т. 1). Виконання зобовязань позичальника було забезпечено іпотекою земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,08 га за адресою: м. Ужгород, мікрорайон «Боздош», позиція 10 «в», що належить ОСОБА_3, із якою 13.05.2008 був укладений договір іпотеки № 109/08-01, предмет іпотеки оцінено сторонами у 525800,00 грн (а.с. 21-29, 48-50 т. 1), а також порукою ОСОБА_4, із яким банк 13.05.2008 уклав договір поруки № 109/08-02 (а.с. 45-47 т. 1).

Договори передбачають, серед іншого, що:

за порушення строків повернення кредиту, сплати процентів позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,1% від суми невиконаного зобовязання за кожен день прострочення (п.п. 3.3.4., 5.3. кредитного договору), а строк позовної давності за договором встановлюється в три роки, в т.ч., за вимогами з повернення кредиту, сплати процентів, пені, штрафів і всіх видатків банку (п. 5.8. кредитного договору);

за невиконання (неналежне виконання) зобовязань щодо сплати чергових страхових платежів за договором страхування предмета іпотеки іпотекодавець сплачує іпотекодержателю штраф у розмірі 5% від вартості предмета іпотеки (п. 4.2. договору іпотеки), а строк позовної давності (крім вимог про стягнення неустойки, щодо якої застосовується позовна давність у один рік) за цим договором становить три роки (п. 7.11. договору іпотеки);

поручитель зобовязаний не пізніше 2-х днів з дати письмової вимоги кредитора перерахувати суму заборгованості позичальника за договором на рахунки, зазначені у вимозі кредитора (п. 2.2. договору поруки), за невиконання (неналежне виконання) умов п. 2.2. договору поручитель сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочки виконання зобовязання, обчислену від суми простроченого зобовязання за кожен день прострочення (п. 3.1. договору поруки), а строк позовної давності за договором встановлюється в три роки, в т.ч., за вимогами по сплаті пені, штрафів і всіх видатків кредитора (п. 3.2. договору поруки).

Позичальник порушив свої зобовязання за кредитним договором і спричинив виникнення боргу. Кредитор вимогою від 24.03.2009 за вих. № 0718/3, що була одержана позичальником 28.03.2009, зажадав від позичальника та поручителя сплати простроченої заборгованості за процентами в розмірі 628,06 дол. США (а.с. 53, 54 т. 1), вимогою від 18.03.2010 за вих. № 0551, що була одержана поручителем 29.05.2010, зажадав від позичальника та поручителя сплати простроченої заборгованості за кредитом та процентами загальним розміром у 4940,64 дол. США, а вимогою від 28.02.2011 за вих. № 0408, що була одержана поручителем 02.03.2011, зажадав від позичальника та поручителя сплати простроченої заборгованості за кредитом та процентами загальним розміром у 16289,68 дол. США (а.с. 56-59 т. 1). Цими зверненнями кредитор також вимагав від позичальника, поручителя та іпотекодавця виконати відповідні зобовязання щодо сплати страхових платежів за договорами страхування життя та майна, від іпотекодавця сплатити штраф за невиконання умов договору щодо страхування майна та повідомляв про передбачуване стягнення боргу, звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимог. Вимоги не дали результату.

Кредитор визначив станом на 10.11.2011 (а.с. 83-86 т. 1):

борг позичальника загальним розміром у 73192,82 дол. США і 72555,98 грн, в т.ч.: борг за кредитом 46083,47 дол. США; прострочення за кредитом 12966,59 дол. США; борг за процентами 14142,76 дол. США; пеня за порушення строків повернення кредиту за період з 11.12.2009 по 10.11.2011 37194,69 грн (еквівалент 4660,58 дол. США за офіційним курсом НБУ 1 дол. США/7,9807 грн на 10.11.2011); пеня за порушення строків сплати процентів за період з 14.03.2009 по 10.11.2011 35361,29 грн (еквівалент 4430,29 дол. США);

штраф іпотекодавця за невиконання зобовязань зі страхування предмета іпотеки в розмірі 26290,00 грн (525800,00 грн х 5%);

пеню поручителя за невиконання умов договору поруки щодо сплати боргу позичальника в розмірі 25063,79 грн (еквівалент 3140,55 дол. США) за період з 02.06.2010 по 10.11.2011, обраховану на базі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідні періоди.

Ці факти ніким не заперечуються по суті. Здійснюючи у змагальному цивільному процесі своє право на захист і розпоряджаючись своїми цивільними та процесуальними правами вільно, на власний розсуд (ст. 12 ч. 1, ст. 20 ч. 1 ЦК України (тут і далі норми матеріального права в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), ст. 10 ч.ч. 1, 2, ст. 11 ч. 2 ЦПК України), обравши відповідну лінію захисту від позову, позичальник не заперечував і не спростовував у передбачений цивільним процесуальним законом спосіб розрахунку боргу, предявленого до стягнення.

Водночас у справі немає доказів дотримання судом першої інстанції вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України щодо належного повідомлення відповідача ОСОБА_2 про час і місце розгляду справи, оскільки за наявності у відповідача зареєстрованого місця проживання виклик його до суду через оголошення у пресі (а.с. 90-91 т. 1) відповідно до вимог ст. 74 ч. 9 ЦПК України не відповідає встановленим цим Кодексом правилам щодо забезпечення процесуальних прав сторони на участь в судовому засіданні. У цій частині доводи апеляції вірні як такі. В заяві про перегляд заочного рішення суду ОСОБА_2 ставив питання про застосування позовної давності в один рік щодо вимог про стягнення неустойки (а.с. 99-100 т. 1), аналогічну заяву апелянт зробив і в своїй скарзі на заочне рішення суду (а.с. 106-107 т. 1), тому за обставин, що склалися, сторона не може бути позбавлена права ставити в апеляційному суді питання про застосування позовної давності.

У цьому звязку апеляційний суд констатує, що апелянт не вказував на необґрунтованість, недоведеність предявленого до нього позову по суті, заява про застосування позовної давності означає фактичне визнання боржником доведеності та обґрунтованості відповідних матеріально-правових вимог, які, втім, предявлені з пропуском позовної давності, що її просить застосувати сторона. Між тим, поставивши питання про застосування однорічної позовної давності щодо стягнення пені (ст. 256, ст. 258 ч. 1, ч. 2 п. 1 ЦК України), апелянт не врахував збільшення позовної давності за вимогами, що випливають з кредитного договору, зокрема, про стягнення пені, до трьох років (ст. 259 ч. 1 ЦК України). Сторони реалізували своє право змінити тривалість позовної давності, позичальник на це погодився, пеня, за наявності у кредитора права нарахувати її за три роки, була за відповідними платежами нарахована та предявлена до стягнення за менший ніж трирічний період. Крім того, позовна давність переривалася платежами боржника (ст. 264 ч.ч. 1, 3 ЦК України), останні платежі за договором загальним розміром у 2700,00 дол. США зафіксовані у банківській виписці 01.04.2010 (а.с. 51 т. 1). Зазначене свідчить про помилковість твердження апелянта стосовно нарахування пені поза межами строку позовної давності та виключає наявність підстав для застосування позовної давності щодо стягнення пені.

Позов може бути предявлений до кількох відповідачів; кожен із відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно (ст. 32 ч. 1 ЦПК України). У справі немає доказів наявності в апелянта ОСОБА_2 повноважень (ст. 237 ч.ч. 1, 3, ст. 244 ч.ч. 1, 3, ст. 245 ЦК України, ст. 38 ч. 1, ст.ст. 42, 44 ЦПК України) на представництво у суді іншого відповідача поручителя ОСОБА_4, який заяву про перегляд заочного рішення суду не подавав і таке рішення суду не оскаржував. Тому доводи апеляції ОСОБА_2, а також доводи під час апеляційного розгляду справи представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_5, які стосуються неправильності, на їхню думку, судового рішення, ухваленого щодо відповідача ОСОБА_4, вимога апеляції про скасування заочного рішення суду, ухваленого щодо ОСОБА_4, від імені та в інтересах якого вони діяти не мають права, з відмовою в позові до нього правового значення не мають, вимога задоволенню не підлягає. З тих же причин не може бути вирішена й вимога апеляції ОСОБА_2 про скасування заочного рішення суду, ухваленого щодо ОСОБА_3 з відмовою в позові, що предявлявся до неї.

Апеляція не містить інших, окрім наведених вище, доводів і обставин, які у справі підлягають апеляційній перевірці та оцінці.

Згідно зі ст.ст. 11-14, 202, 509, 525, 526, 541, 543, 546, 549, 550, 572, 589, 590, 611, 614, 623-626, 629, ст. 1050 ч. 2, ст. 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 7, 12, 15, 33 Закону України «Про іпотеку», цивільні права та обовязки, що виникають з договорів, повинні належно виконуватися; позичальник зобовязаний повернути борг кредитору, а останній вправі вимагати за відповідних умов дострокового стягнення боргу, сплати неустойки; боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники; кредитор з метою задоволення своїх вимог управі вимагати звернення стягнення на предмет іпотеки; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання. Такі права кредитора випливають й із п.п. 2.1., 2.2., 3.2.6., 5.1. кредитного договору, п.п. 1.1., 3.1.5., 3.1.6., 6.1. договору іпотеки, п.п. 1.1.-1.3. договору поруки, інших положень цих договорів.

Таким чином, підстав для задоволення апеляції ОСОБА_2 та скасування рішення суду першої інстанції з відмовою в позові немає. Наявні в справі докази свідчать про порушення позичальником зобовязання, спричинення боргу та виникнення у кредитора права на його стягнення. Позивач довів позов у заявлених межах, відповідач не довів відсутності своєї вини у порушенні зобовязання. Порушення при заочному розгляді справи певних процесуальних прав апелянта не призвело до неправильного вирішення справи по суті, на стадії апеляційного розгляду справи процесуальні права апелянта були забезпечені, чим він скористався на власний розсуд і законності, правильності по суті відповідно до вимог закону, умов договорів та справедливості вимог кредитора і рішення суду за правилами, встановленими ст. 10 ч. 3, ст. 11 ч. 1, ст.ст. 57-60, ст. 179 ч. 1 ЦПК України, не спростував. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Для задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи на тривалий час з метою врегулювання спору з банком у позасудовому порядку у звязку імовірністю укладення договору про продаж предмета іпотеки та сплату кредитору боргу підстав немає. Банк звернувся з позовом у травні 2011 р., провадження в справі неодноразово зупинялося у звязку з вирішенням позовів щодо дійсності договорів, з яких виникли спірні правовідносини, кредитор управі розраховувати на своєчасний розгляд справи, що за конкретних обставин виявився тривалим. Необґрунтоване продовження строку розгляду справи порушуватиме право кредитора на вирішення спору в розумний строк. Поза тим, сторони не позбавлені права врегулювати свої стосунки за взаємною згодою в процесі виконання рішення суду, зокрема, щодо строку предявлення виконавчого документа до виконання, укладення мирової угоди на стадії виконання рішення суду (ст. 372 ЦПК України, ст. 49 ч. 1 п.п. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження»), зміни зобовязання тощо.

Відтак, на підставі ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід відхилити, ухвалене щодо нього заочне рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. 307 ч. 1 п. 1, ст.ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, ухвалене щодо нього заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22 березня 2012 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді