У х в а л а

25 серпня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Романюка Я.М.,Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пункту 1 статті 355 ЦПК України.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 3 листопада 2014 року його позов задоволено, постановлено поновити його на посаді начальника Регіонального виробничого управління «Харківавтогаз» ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» з 26 серпня

2014 року; стягнуто із ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26 серпня 2014 року до 3 листопада 2014 року в розмірі 23 516 грн 77 коп. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 9 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 березня 2015 року рішення апеляційного суду залишено без змін.

ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 березня 2015 року, ухвалити нове судове рішення, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема частини п'ятнадцятої статті 10 Закону України «Про відпустки», частини третьої статті 40, частини першої статті 212, частини першої статті 216 Кодексу законів про працю України, частини третьої статті 92, статті 203 Цивільного кодексу України.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 21 листопада 2012 року, 16 жовтня 2013 року, 16 липня 2014 року.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пункту 1статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до вимог Положення про регіональне виробниче управління «Харківавтогаз» та Статуту ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» начальник управління звільняється з посади директором підприємства на підставі письмового погодження голови правління НАК «Нафтогаз України». Позивач обіймав посаду начальника регіонального виробничого управління, однак попереднє письмове погодження з головою правління НАК «Нафтогаз України» про звільнення ОСОБА_4 відсутнє, тому звільнення відбулося з порушенням порядку, передбаченого статутними документами відповідача.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, виходив із того, що відповідно до листа голови правління НАК «Нафтогаз України» звільнення ОСОБА_4 з посади розглянуто та погоджено. Крім того, позивачу була надана додаткова відпустка у зв'язку з навчанням з 14 квітня 2014 року до 29 червня 2014 року. Позивач звернувся до роботодавця із заявою про намір приєднати до відпустки у зв'язку з навчанням щорічну відпустку за 2012-14 роки з 6 червня 2014 року, тривалістю 55 календарних днів. Відповідач листом від 6 червня 2014 року відмовив позивачу в наданні щорічної відпустки. Однак позивач без погодження з роботодавцем не виходив на роботу з 1 липня до

1 серпня 2014 року без поважних причин, а тому звільнення ОСОБА_4 відповідач здійснив на законних підставах.

У наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ:

- від 21 листопада 2012 року суд касаційної інстанції виходив із того, що відповідачем порушено процедуру звільнення головного бухгалтера, передбачену статутом роботодавця, відповідно до якого звільнення бухгалтера з посади проводиться за погодженням з уповноваженим органом управління, однак такого погодження здійснено не було;

- від 16 жовтня 2013 року суд касаційної інстанції виходив із того, що позивач 19 листопада 2012 року перебував на прийомі у лікаря-кардіолога,

а 20 листопада 2012 року проходив лікарсько-консультативну комісію, однак суд не врахував зазначених обставин та дійшов помилкового висновку про вчинення позивачем прогулу без поважних причин;

- від 16 липня 2014 року суд касаційної інстанції виходив із того, що відповідач погодив позивачу заплановану чергову відпустку, зробивши на заяві резолюцію «до наказу», позивачу були виплачені кошти на відпустку, а тому знаходження у черговій та погодженій відпустці не є прогулом. Відсутність наказу про відпустку свідчить лише про неузгодженість роботи відповідного структурного підрозділу роботодавця, а не про прогул працівника.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, яке переглядається, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 4 березня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
Я.М. Романюк
А.Г. Ярема