АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/2655/14-ц Номер провадження 22-ц/786/2677/15Головуючий у 1-й інстанції Бондаренко О.В. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.

суддів: Одринської Т.В., Винниченка Ю.М.

при секретарі Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення суми вкладу, нарахованих процентів, інфляційних втрат, трьох відсотків річних.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом, після уточнень позовних вимог остаточно просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача його користь 37 233 грн. 48 коп. суми вкладу, 1 670 грн. 44 коп. процентів за користування коштами за період з 14 лютого 2014 року по 13 травня 2014 року, 1 311 грн. 01 коп. - три проценти річних за період з 14 травня 2014 року по 30 червня 2015 року, 25 327 грн. 75 коп. інфляційних втрат за період з 14 травня 2014 року по 30 червня 2015 року.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач своїх зобов'язань за договором банківського вкладу належним чином не виконав та по закінченню строку дії договору не повернув позивачу вклад та нараховані відсотки за користування ним.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15 липня 2015 у задоволенні позову відмовлено за недоведеністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, представник ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що висновки суду суперечать фактичним обставинам. Так, позивачем суду надані достатні докази, якими підтверджений факт укладення договору банківського вкладу, факт пред'явлення позивачем вимоги до Банку про повернення йому коштів та факт безпідставної відмови Банку повернути суму вкладу і нараховані проценти.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно заяви №SAMDN0256 від 13 серпня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» (відділення у м.Севастополь) з проханням оформити депозитний вклад «Стандарт на три місяці» на таких умовах: сума вкладу 31 000 грн., строк на три місяці до 13 листопада 2013 року з нарахуванням 16% річних, лицевий рахунок по вкладу і рахунок/карта для зарахування процентів по вкладу НОМЕР_2. Згідно пам'ятки клієнта вкладник має право поповнювати свій вклад, строк вкладу автоматично неодноразово продовжується на тих ж умовах і на той строк за відсутності відповідної заяви вкладника.

Згідно квитанції від 13 серпня 2013 року на лицевий рахунок по НОМЕР_1 ОСОБА_3 перераховано 31 000 грн.

Згідно чеку №0235 від 15 лютого 2014 року на лицевому рахунку по НОМЕР_1 обліковувалися кошти у сумі 35 233 грн. 48 коп., діюча відсоткова ставка 18%, кінцева дата дії договору - 13 травня 2014 року, додатково внесено на рахунок 2 000 грн.

Оригінали вказаних документів (заява, квитанція і чек) надані позивачем для огляду суду у судовому засіданні 24 червня 2015 року, до цього часу ці документи перебували у Фонді захисту вкладників (Російська Федерація), який відмовив ОСОБА_3 у виплаті компенсації.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив надані сторонами докази, належно їх оцінив і дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову. При цьому суд першої інстанції правомірно виходив з недоведеності обставин, на які посилався позивач в обґрунтування заявлених вимог.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти, що були йому передані, у строк та в порядку, що встановлені договором.

У постанові ВСУ №6-96цс14 від 02 липня 2014 року сформульована наступна правова позиція: «Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 1.4 Положення передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Виходячи з положень ст. 1059 ЦК України, п. 1.4. Положення, п. 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.»

У підтвердження факту укладення з Банком договору банківського вкладу позивач надав суду квитанцію від 13 серпня 2013 року. Оригінал цієї квитанції повторно оглянутий судом апеляційної інстанції, при цьому встановлено і не заперечувалося представником позивача, що на квитанції відсутній відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ (т.2 а.с.34).

Повторно оглянутий судом апеляційної інстанції оригінал заяви №SAMDN0256 від 13 серпня 2013 року у графі «Заявление оформил» містить підпис не ідентифікованої особи.

Виписка по рахунку НОМЕР_2 підписана начальником Департаменту по координації роботи з клієнтами Кримського регіонального управління ОСОБА_4 (т.2 а.с.31-33). Згідно довідки ПАТ КБ «Приватбанк» в його організаційній структурі не існувало та не існує такого підрозділу як «Департамент по координації роботи з клієнтами Кримського регіонального управління» (т.1 а.с.219).

За таких обставин колегія суддів виходить з того, що позивачем суду не надано належних і допустимих доказів укладення договору банківського вкладу відповідно до вимог до ч. 1 ст. 1059 ЦК України.

Апеляційна скарга не містить нових засобів доказування, її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим відсутні підстави для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.1, ст.308, ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О. А.Лобов

Судді: Ю.М. Винниченко

Т.В. Одринська

З оригіналом згідно

Суддя: О.А.Лобов