Дата документу 14.08.2015
Справа № 320/5919/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
14 серпня 2015 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:
головуючого - судді Ковальової Ю.В.,
при секретарі: Бочко К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю,
Позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за нею в порядку набувальної давності право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1, яка зареєстрована за відповідачкою - ОСОБА_2, зазначивши, що позивачці належить ? частини вказаного житлового будинку. У будинку позивачка безперервно проживає з 1956 року, проводить ремонтні роботи, підтримує будинок в належному стані. Відповідачка не проживає у вказаному житловому будинку з 1960 року. У зв'язку з вищевикладеним та тим, що позивачка відкрито безперервно володіє вказаним житловим будинком більше десяти років, вона звернулася до суду з позовом.
В судове засідання позивачка не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує повністю і просить його задовольнити.
Відповідачка в судове засідання не з'явилася. Про час і місце слухання справи була повідомлена належним чином через оголошення у пресі, відомостей про поважні причини своєї неявки суду не повідомила, заяв про відкладення справи або про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило.
Відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик у пресі відповідачка вважається повідомленою про час і місце розгляду справи, тому суд визнає її неявку в судове засідання неповажною та вважає можливим розглядати справу за її відсутністю, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
У зв'язку з неявкою сторін у судове засідання, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно з ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
У відповідності до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.
У випадку відсутності правовстановлювальних документів правочинів купівлі-продажу, міни, дарування, свідоцтв і т.д. посвідчених в установленому порядку, у відповідності з підпунктом 5 п.1 ст. 19 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01.07.2004 року підставою для державної реєстрації права власності на нерухоме майно може бути рішення суду, що набрало законної сили.
Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.
Судом встановлено наступне.
Як вбачається з копії довідки голови квартального комітету № 66 Мелітопольської міськради народних депутатів, ОСОБА_1 дійсно проживає в АДРЕСА_1 з 1956 року. /а.с. 5/.
Згідно відмітки в паспорті ОСОБА_1, копія якого є в матеріалах справи, позивачка зареєстрована в АДРЕСА_1 з 24.12.1979 року. /а.с. 4/.
Позивачка набула права власності на ? частини житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13.02.1986 року р. № 2-626, що підтверджується копією реєстраційного свідоцтва, виданого Мелітопольським МБТІ від 15.02.1986 року, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна. /а.с. 14/.
Відповідно до листа Комунального підприємства "Мелітопольське МБТІ" № 2206 від 14.08.2015 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано: ? частина будинку за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20.07.1982 року р. № 1-4444; ? частини будинку за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13.02.1986 року р. № 2-626. Вказане також підтверджується копією технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1. /а.с. 7-10/.
Згідно копії довідки голови квартального комітету № 66 Мелітопольської міськради народних депутатів від 10.12.2014 року ОСОБА_2, 1937 року народження за адресою: АДРЕСА_1 не проживає з 1960 року. /а.с. 6/.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Таким чином, встановлено, що позивачка відкрито, безперервно володіє зазначеним житловим будинком більше ніж 29 років. А відповідачка не проживає у вказаному житловому будинку більше 50-ти років.
З'ясувавши обставини справи та проаналізувавши надані докази, враховуючи, що вказаний житловий будинок набутий позивачкою правомірно, на підставах, що не заборонені законом, суд дійшов висновку про необхідність захисту права у такий спосіб як визнання за позивачем права власності на житловий будинок.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 60, 74, ч.9, 197, 212-215, 224-229 ЦПК України, ст.ст. 321, 328, 344 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в порядку набувальної давності право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1, яка зареєстрована за ОСОБА_2.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Ю.В. Ковальова