МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
10.06.2015 року Справа № 370/1088/15-ц
Макарівський районний суд Київської області в складі головуючого судді Тандира О.В., при секретарі Приходько О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Макарів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, -
ОСОБА_1, (далі - позивач) звернулась до Макарівського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), в якому просила визнати останнього таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою №47 в будинку №64 по вулиці Фрунзе в смт. Макарів Макарівського району Київської області, яка належить їй на праві власності, посилаючись на те, що більше року в даній квартирі ОСОБА_2 не проживає та витрати на її утримання не несе, особистих речей в квартирі немає. Добровільно виписатись не бажає, що і змусило позивача звернутися до суду з даним позовом.
В судове засідання позивач не зявилась, подала письмову заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, вимоги за позовом підтримала, просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у звязку з чим судом було ухвалено заочно розглянути справу на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив наступне.
Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА №649926, зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 18.06.2004 року, та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3905923 від 18.06.2004 року, позивачці ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1.
За вказаною адресою по даний час зареєстрований брат позивачки ОСОБА_2 (відповідач у справі), що підтверджується довідкою №174, виданою 27.03.2015 року Макарівський РВ УЖКГ Київської області, а також відповіддю Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві №3440 від 13.05.2015 року.
Як вказала позивачка, та що підтверджується згаданими вище документами та Актами обстеження житлово-побутових умов проживання позивачки від 15.09.2011 року, від 20.07.2012 року, від 18.02.2013 року, від 15.03.2014 року та від 09.04.2015 року, відповідач за вказаною адресою зареєстрований але не проживає. Витрати по утриманню квартири відповідач не несе.
Проте, добровільно змінити місце реєстрації відповідач не бажає, що і змусило позивача звернутися до суду.
Вирішуючи між сторонами спір, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Разом з тим регулювання житлових відносин з метою забезпечення гарантованого Конституцією права особи на житло здійснюється спеціальним законом яким є ЖК УРСР.
Як зазначено у ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
До членів сім'ї власника будинку (квартири) згідно ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме його дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ст. 64 ЖК УРСР).
Що ж до користування жили приміщенням приватного житлового фонду на підставі договору найму, це питання регулюється ст. 158 ЖК УРСР, відповідно до якої договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму.
Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ж ст. 72 цього ж Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, оскільки відповідач тривалий час не проживає у спірній квартирі та витрати на її утримання не несе, то суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.15, 383, 391 ЦК України, ст.ст.71,72, 150, 163,167 Житлового кодексу УРСР, ч.2 ст.405 ЦК України, ст.10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 223-226, 294 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою №47 в будинку №64 по вулиці Фрунзе в смт. Макарів Макарівського району Київської області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Київської області через Макарівський районний суд Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий О.В.Тандир