Справа № 638/980/15-ц
Провадження № 2/638/2526/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)

19.08.2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого - судді Шишкіна О.В.,

секретаря - Голуб Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання незаконними дій та їх припинення, -

ВСТАНОВИВ:

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Керуючись ст.209 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення складено і віддруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Головуючий: суддя

Справа № 638/980/15-ц

2/638/2556/15

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого - судді Шишкіна О.В.,

секретаря - Голуб Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання незаконними дій та їх припинення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із позовом, у якому просив суд визнати незаконними дії ПАТ «Приватбанк» по здійсненню відрахувань із карткових рахунків ОСОБА_2 на погашення заборгованості за кредитними договорами, припинити відрахування із карткових рахунків ОСОБА_2 на погашення заборгованості за кредитними договорами.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач вказує наступне.

У 2006 році між сторонами укладено кредитний договір шляхом видачі кредитної картки із встановленим кредитним лімітом.

Нещодавно позивач виявив, що з банківського рахунка, який обслуговується карткою, банком утримуються значні суми належних йому грошей, після чого відповідач листом від 24.09.2014 № 1165378 надіслав на адресу позивача виписку з карткових рахунків, а також документ, схожий на рішення суду про стягнення з нього заборгованості.

Позивач вважає таке списання коштів безпідставним.

У судовому засіданні позивач підтримав позов та просив його задовольнити на викладених у ньому підставах.

Представник відповідача проти позову заперечував, подав до суду заву позичальника № HAE1RX11250005 від 14.09.2006 року, на підставі якої позивачу надано кредит. Відповідно до умов заяви, позивачу було надано кредит у розмірі 2305,6 грн. на строк 12 місяців - з 14.09.2006 року по 13.09.2007 року з умовами сплати за користування Кредитом відсотків у розмірі 2 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 31,13 грн. та єдино разової винагороди у розмірі 209,6 грн. Крім того, представником позивача надано рахунок-фактуру та розрахунок заборгованості. Відповідно до вказаної заяви, позичальник згоден, що ця заява разом із запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ), Тарифами складає між позичальником та банком кредитно-заставний договір.

Відповідно до п. 3.2.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ), позичальник доручає Банку списувати кошти із всіх своїх поточних рахунків у валюті Кредиту або у валюті, відмінної від валюти Кредиту, при наявності на них необхідної суми коштів, не наданих у Кредит, у межах сум, які підлягають сплаті Банку за Заявою та цими Умовами, при настанні строків платежів (здійснювати договірне списання). Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавства порядком. У випадку недостатності чи відсутності у Позичальника коштів у національній валюті України для погашення заборгованості за кредитом у національній валюті України і/чи відсотків за його користування, і/чи винагороди, і/чи штрафів (пені), Банк має право на списання коштів в іноземній валюті, у розмірі, еквівалентному сумі заборгованості по кредитно-заставному договору в національній валюті України на дату погашення, і продаж стягненої іноземної валюти на Міжбанківському валютному ринку України далі МВРУ(за курсом МВРУ для цієї операції на дату її проведення), з відшкодуванням Банку витрат на сплату зборів, комісій і вартості наданих послуг. При цьому Позичальник доручає Банку оформити заявку на продаж іноземної валюти на МВРУ від імені Позичальника.

Статтями 10, 11, 58, 60, 179 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивач має в ПАТ КБ «ПриватБанк» два кредитні договори, № DNH4KP20880531 від 12.09.2006 та № HAE1RX11250005 від 14.09.2006 року. Відповідно до умов останнього, зокрема наведеного п. 3.2.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ), позичальник доручає Банку списувати кошти із всіх своїх поточних рахунків (…) при наявності на них необхідної суми коштів, не наданих у Кредит, у межах сум, які підлягають сплаті Банку за Заявою та цими Умовами, при настанні строків платежів (…).

Відповідно до ст. 536 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно ч. 2 ст. 1068 Цивільного кодексу України, банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа.

Відповідно до ст.1071 Цивільного кодексу України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом.

Згідно ч. 1 ст. 1073 Цивільного кодексу України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 1.38 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні», договірне списання - списання банком з рахунків клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому у договорі, укладеному між ним і клієнтом.

Відповідно до п. 26.1 ст. 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні», платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1071 Цивільного кодексу України, банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження.

Таким чином, дії банку щодо списання з усіх рахунків клієнта при наявності на них необхідних коштів в межах сум, які підлягають сплаті банку (договірне списання), є законними.

В даному випадку позивач засвідчив, що він ознайомлений з істотними умовами договорів та погоджується з ними. Умови договорів не суперечать вимогам чинного законодавства, а самі договори або окремі їх положення не визнані у встановленому законом порядку недійсними.

Таким чином, наявні всі законні підстави для договірного списання коштів в рахунок погашення заборгованості. Пункти 3.2.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ), з якими ознайомлений позивач, не суперечать вимогам законодавства.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 536, 549, 598, 1066, 1068, 1071, 1073 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення складено і віддруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Головуючий: суддя