Справа № 569/2587/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2015 року м. Рівне

в особі головуючої судді Крижової О.Г.,

з участю секретаря Гриценюк М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність посадової особи відділу державної виконавчоїслужби Рівненського міського управління юстиції щодо зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою, в якій просила визнати незаконною бездіяльність Начальника відділу державної виконавчої Рівненського міського управління юстиції, ОСОБА_2, щодо відмови у знятті арешту з нерухомого і рухомого майно, крім квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, а також просить зняти арешт з всього рухомого та нерухомого майна, окрім вказаної квартири, яка є предметом іпотеки.

Скаргу мотивовано тим, що скаржниця як майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Однак, арешт було накладено на все її рухоме і нерухоме майно, що на її думку виходить за межі вартості предмета іпотеки.

У відповідь на її заяву доНачальника відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_2 з проханням зняти арешт на все нерухоме і рухоме майно, крім квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, вона отримала відмову.

Вважає, що відмова Начальника відділу державної виконавчої Рівненського міського управління юстиції щодо знятті арешту з усього нерухомого та рухомого майна, окрім предмета іпотеки, є незаконною та суперечить нормам чинного законодавства.

Представник скаржника ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Представник відділу державної виконавчоїслужби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу не визнав, зазначив що арешт на все майно скаржника було накладено на законних підставах, просив у задоволенні скарги відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено,що ОСОБА_1, згідно іпотечного договору №6040-34 від 14.03.2008 р. виступила майновим поручителем ОСОБА_5 по кредитному договору №Ф1-08/6040-34 від 14.03.2008 р.

На підставі рішення Рівненського міського суду від 27.01.2011 року було видано виконавчий лист №2-12546/11 від 23.06.2011р. про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Упровадженні відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Рівненського міського суду Рівненської області №2-12546/11, виданого 23.06.2011 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_2 для задоволення вимог ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» за кредитним договором №Ф1-08/6040-34 від 14.03.2008р. в сумі 1267423, 67 грн., шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження.

Згідно цього ж виконавчого листа №2-12546/11 вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь Стягувача судові витрати в розмірі 1820 грн.

Після сплати судових витрат в сумі 1820 грн., що підтверджується квитанцією від 28.01.2015 року, ОСОБА_1 звернулась до Начальника ВДВС Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_2 із заявою про зняття арешту з її нерухомого і рухомого майна, крім квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 предмета іпотеки.

Листом вих. №1478 від 06.02.2015 р. Начальником відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області ОСОБА_2 у задоволенні заяви було відмовлено з посиланням на норми ст.. 25, 28, 50, 57, 60 ЗУ «Про виконавче провадження»

В обґрунтування відмови в листі міститься посилання на несплату боржником виконавчого збору в розмірі 10% від початкової вартості предмета іпотеки, нарахованої відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» в сумі 42409,40 грн., а також вказано, що непогашеними залишаються не лише заборгованість по виконавчому документу, а й виконавчий збір та витрати, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій.

Висновок про відсутність підстав для зняття арешту з усього нерухомого та рухомого майна скаржника є передчасним та необґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом.

Разом з тим, згідно вимог ч. 1 ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Згідно вимог ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до положень ч.ч. 1-3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. При цьому, арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

На підставі зазначеного та враховуючи ті обставини, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки, суд дійшов висновку, що відмова Начальника відділу державної виконавчої Рівненського міського управління юстиції, ОСОБА_2, за заявою ОСОБА_1 у знятті арешту з усього нерухомого і рухомого майно, крім квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 і є предметом іпотеки, є незаконною.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 6, 57, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 11 Закону України «Про іпотеку» та керуючись ст.ст210, 383-388 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Визнати неправомірною відмову Начальника відділу державної виконавчої Рівненського міського управління юстиції, ОСОБА_2, у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 28.01.2015 року щодо зняття арешту з усього нерухомого і рухомого майна, крім квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 і є предметом іпотеки.

Зобовязати Начальника відділу державної виконавчої Рівненського міського управління юстиції, ОСОБА_2, зняти арешт з всього рухомого та нерухомого майна ОСОБА_1, окрім квартири, що є предметом іпотеки, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі постановлення її без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Рівненського міського суду О.Г. Крижова