У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А., Євтушенко О.І.,

Дербенцевої Т.П., Мартинюка В.І.,-

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «Бон-Вояж» про визнання довідки-рахунку недійсною, за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника - ОСОБА_5, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 15 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «Бон-Вояж»

(далі - ТОВ «Бон-Вояж»), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати недійсною довідку-рахунок серії ААВ № 387 972, видану

2 листопада 2013 року ТОВ «Бон-Вояж» ОСОБА_4 на автомобіль марки «Ауді А4», № кузова НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1.

Позов обґрунтовано тим, що 2 листопада 2013 року відповідач ОСОБА_4 змусив його звернутися до Вінницького ВРЕР УДАІ у Вінницькій області для зняття з реєстрації належного йому на праві приватної власності автомобіля «Ауді А4», № кузова НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1. Після того як відповідачем - ТОВ «Бон-Вояж», було оформлено довідку-рахунок серії ААВ № 387 972 про зняття автомобіля з реєстрації у зв'язку з його продажем ОСОБА_4, позивачу стало зрозуміло, що останній не має наміру передавати йому грошові кошти за автомобіль. За таких обставин він забрав свій автомобіль із документами та покинув на ньому приміщення Вінницького ВРЕР УДАІ у Вінницькій області.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано недійсною довідку-рахунок серії ААВ № 387972 від 2 листопада 2013 року, видану ТОВ «Бон-Вояж» на ім'я ОСОБА_4 на автомобіль марки «Ауді А4»,

№ кузова НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 15 квітня 2015 року із мотивувальної частини рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 грудня 2014 року виключено посилання на ст. ст. 229, 234 ЦК України та постанову Пленуму Верховного Суду України № 3 від 24 квітня 1978 року «Про судову практику у справах про визнання угод недійсними».

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника - ОСОБА_5, просить рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 15 квітня

2015 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити у справі нове рішення про відмову в позові.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2116/ed_2013_05_16/pravo1/T041618.html?pravo=1> підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 2 листопада 2013 року у Вінницькому ВРЕР УДАІ у Вінницькій області ОСОБА_3 зняв з реєстрації належний йому автотранспортний засіб «Ауді А4», № кузова НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1, який відповідно до довідки-рахунку серії ААВ № 387972 продано відповідачу ОСОБА_4

Відповідно до довідки УДАІ УМВС України у Вінницькій області від 25 вересня 2014 року автомобіль «Ауді А4», № кузова НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1, на території України на обліку не перебуває та не був зареєстрований за іншою особою.

Задовольняючи частково позов та визнаючи недійсною довідку-рахунок серії ААВ № 387972, видану 2 листопада 2013 року ТОВ «Бон-Вояж» на ім'я ОСОБА_4 на автомобіль «Ауді А4», № кузова НОМЕР_2,

державний номерний знак НОМЕР_1, суд першої інстанції виходив із того,

що така довідка підлягає визнанню недійсною відповідно до вимог ст. ст. 229, 230, 234 ЦК України, оскільки відповідач ОСОБА_4 обманним шляхом змусив ОСОБА_3 звернутися до Вінницького ВРЕР УДАІ у Вінницькій області для зняття з реєстрації автотранспортного засобу у зв'язку з продажем, хоча намірів передавати кошти за автомобіль у нього не було.

Виключаючи із мотивувальної частини рішення суду першої інстанції посилання на ст. ст. 229, 234 ЦК України та на постанову Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28 квітня 1978 року й залишаючи в іншій частині рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд виходив із того, що оспорюваний правочин було укладено позивачем саме під впливом обману. Крім того, оригінал оспорюваної довідки-рахунку, технічний паспорт на транспортний засіб «Ауді А4», № кузова НОМЕР_2, а також облікова картка з ДАІ знаходяться у позивача, що свідчить про те, що відповідач ОСОБА_4 фактично не прийняв придбане майно у власність.

Із висновками судів погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За своїм змістом договір купівлі-продажу є двостороннім, консенсуальним та відплатним правочином, метою якого є відчуження майна від однієї сторони та передання його у власність іншій стороні.

Відчуження транспортного засобу може бути проведено одним із таких способів: відчуження за цивільно-правовими договорами через нотаріуса; продаж шляхом оформлення довідки-рахунку.

Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада

2009 року № 1200 (далі - Порядок), визначено механізм провадження торговельної діяльності у сфері оптової та роздрібної торгівлі автомобілями, автобусами, мотоциклами всіх типів, марок і моделей, причепами, напівпричепами та мотоколясками, тракторами, самохідними шасі, самохідними сільськогосподарськими, дорожньо-будівельними і меліоративними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами та транспортними засобами вітчизняного та іноземного виробництва (далі - транспортні засоби) та їх складовими частинами (двигуни, шасі, кузови, рами), що мають ідентифікаційні номери, а також тими транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, які перебували в користуванні і були зареєстровані в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 12 Порядку суб'єкт господарювання для продажу

транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, повинен мати довідки-рахунки.

Усі графи довідки-рахунка, акта приймання-передачі та біржової угоди заповнюються друкарським способом або від руки одним почерком, підписуються відповідальною особою суб'єкта господарювання та скріплюються круглою печаткою. У графу «вартість» вноситься вартість продажу транспортного засобу або складової частини, що має ідентифікаційний номер, у грошовій одиниці України (п. 14 Порядку).

Згідно з п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на

шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від

7 вересня 1998 року № 1388 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України «Про дорожній рух» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2014_06_03/pravo1/T335300.html?pravo=1>), а також транспортні засоби, зібрані (складені) із складових частин серійних транспортних засобів без дотримання вимог зазначеного Закону <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2014_06_03/pravo1/T335300.html?pravo=1>.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою, зокрема, є довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

З огляду на положення зазначених нормативно-правових актів, довідка-рахунок підтверджує реалізацію транспортного засобу, тобто перехід права власності на транспортний засіб від продавця до покупця та є оформленням договірних відносин купівлі-продажу транспортного засобу.

За таких обставин, у разі порушень законодавства під час оформлення угод із купівлі-продажу автотранспортних засобів шляхом видачі довідки-рахунку, способом захисту порушеного права є визнання недійсним договору купівлі-продажу, а не зазначеної довідки-рахунку.

У порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд першої інстанції не роз'яснив ОСОБА_3 право уточнити позовні вимоги у частині визнання

недійсною довідки-рахунку, оскільки способом захисту порушення права є визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу.

Апеляційний суд на викладене уваги не звернув та передчасно залишив без змін рішення суду першої інстанції у частині визнання недійсною довідки-рахунку.

Крім того, вирішуючи спір, суди у порушення вимог ст. ст. 214, 215, 303, 316 ЦПК України не встановили, чи відбувся перехід права власності на автотранспортний засіб від ОСОБА_3 до ОСОБА_4, чи залишається чинним технічний паспорт на ім'я ОСОБА_3 на зазначений автомобіль після оформлення ним довідки-рахунку на ім'я ОСОБА_4 та чи має

значення для справи встановлена апеляційним судом обставина про те, що ОСОБА_4 фактично не прийняв придбаний ним автомобіль.

Також у порушення положень ст. ст. 11, 27, 31 ЦПК України суд першої інстанції, перевіряючи позовну заяву ОСОБА_3 на відповідність вимогам ст. 119 ЦПК України, не звернув уваги на те, що заявляючи позов про визнання недійсною довідки-рахунку, ОСОБА_3 підставами позову зазначав обман, помилку та фіктивність довідки, що є взаємовиключним, та не роз'яснив позивачу право уточнити підстави заявленого позову й ухвалив рішення про задоволення такого позову.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд звернув увагу на допущене судом першої інстанції порушення, проте із перевищенням наданих йому повноважень самостійно обрав одну з підстав для задоволення позову, виключивши із мотивувальної частини рішення суду першої інстанції посилання на інші підстави, внаслідок чого також допустив порушення норм процесуального права.

З огляду на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, що унеможливлюють встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника - ОСОБА_5, задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 15 квітня 2015 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «Бон-Вояж» про визнання довідки-рахунку недійсною направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: Н.А. Горелкіна

Т.П. Дербенцева

О.І. Євтушенко

В.І. Мартинюк