Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді ЛАСТОВКИ Н.Д.

при секретарі Фузік Г.В., Неділько Л.Л.

за участю

позивача ОСОБА_1

адвоката Мельничука В.В.

відповідача ОСОБА_3

адвоката Толока В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_6, Відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, Головне управління юстиції у м. Києві про визнання шлюбу недійсним та визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду, просив визнати шлюб, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 зареєстрований 14.01.2011 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану громадян Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1-БК недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_8, а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його бабуся - ОСОБА_9, після чого відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1, та була приватною власністю його батька та бабусі в рівних долях. 18.12.2012 року його бабуся склала заповіт, що підлягав розподілу між ним та його сестрою - ОСОБА_6. 09.10.2014 року державним нотаріусом Десятої київської нотаріальної контори Ткач Т.В. видала свідоцтво про право на спадщину за законом йому - ОСОБА_1 та його сестрі ОСОБА_6 з розрахунку 1/6 частки квартири, однак 1/3 частки квартири було видано відповідачці ОСОБА_3, яка за вказаними документами була дружиною його батька, однак вважає, що видано свідоцтво про право власності на відповідачку є безпідставним, так як шлюб є фіктивним, а через реєстрацію цього шлюбу були порушені його спадкові права, так як зменшився обсяг спадкової маси. Фіктивність шлюбу полягає в тому, що в 2009 році його батько познайомився з відповідачкою в магазині, де остання працювала продавцем, довідавшись, що батько має трьохкімнатну квартиру запропонувала проводити разом час, вони періодично зустрічалися, спонукала його до вживання алкогольних напоїв, а 14.01.2011 року вони одружилися, однак через декілька днів вона почала виявляти інтерес до їх нерухомості, в період з січня 2011 року по січень 2014 року батько спільно з відповідачкою не проживав, інтимні стосунки не підтримували, спільних дітей у них немає, спільного господарства не вели, спільного майна не набували, останній рік свого життя батько хворів, однак догляд за ним проводив він, його сестра, колишня дружина, після смерті батька відповідачка на похованні була відсутньою, участі та витрат у підготовці до поховання свого чоловіка ОСОБА_8 не брала, а тому всі ці підстави підтверджують фіктивність їх шлюбу.

18.12.2014 року представником позивача було подано заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої, позивач просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом виданого Десятою київською державною нотаріальною конторою ОСОБА_3 на частку квартири АДРЕСА_1. (а.с. 48-49 т. 1)

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, просив позов задовольнити, пояснив, що шлюб, укладений між його батьком та відповідачкою фіктивний, оскільки, на думку позивача, укладаючи шлюб, відповідач не мала наміру створити сім'ї, а єдиною метою відповідачки є отримання в користування чи власність майна належного його батьку.

Представник позивача - адвокат Мельничук В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, та пояснень, наданих позивачем в судовому засіданні, додатково пояснив, що відповідачка зі своїх корисливих мотивів надавала померлому ОСОБА_8 алкогольні напої для погіршення його стану здоров'я, сімейним побутом вони не були пов'язані, не здійснювали разом покупок, не святкували разом та в колі сім'ї будь яких свят, сімейним побутом не були пов'язані, що вказує на фіктивність їх шлюбу.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила в позові відмовити з підстав, викладених у запереченнях на позов, які долучено до матеріалів справи (а.с.237-239 т. 1), пояснила, що в 2006 році вони з ОСОБА_8 почали зустрічатися, через рік почали разом жити у квартирі померлого, підтримували шлюбні відносини, вели разом спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, влітку 2007 року відпочивали на морі, до них в гості приїжджала її донька, та донька ОСОБА_8 - ОСОБА_6, в цей період вони за спільні кошти купували моторний човен, їздили на рибалку до тітки ОСОБА_8, А позивач навпаки відвідував їх рідко, тільки по святах, також рідко телефонував, однак був присутнім на реєстрації їх шлюбу, в 2009 році подружжя також їздили на море, в 2010 році вони робили ремонт в квартирі, також в цьому році ОСОБА_8 запропонував їй одружитися, що вони і зробили в січні 2011 року. ОСОБА_8 випивав, обіцяв закодуватися, лікувався, однак своїх обіцянок не виконував. У зв'язком з народженням у її доньки дитини, вона часто відвідувала її, допомагала виховувати онуку, однак продовжувала підтримувати сімейні відносини з чоловіком. Після розлучення, позивач ОСОБА_1 почав часто відвідувати свого батька, про те, що її чоловік помер, позивач їй нічого не сказав, тому вона не приймала участі в похованні. Доповнила, що вони з чоловіко одружилися за взаємною згодою та прожили однією сім'єю протягом шести років, а тому вважає, що позивачем подано позов про визнання їх шлюбу фіктивним з надуманих підстав.

Представник відповідача - адвокат Толок В.С. в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в позові відмовити, посилаючись на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які мали підтвердити наведені в позовній заяві підстави для визнання шлюбу недійсним.

Третя особа - ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилася, надала свої письмові пояснення по справі, в яких вважає, що позов підлягає задоволенню, просила розглядати справу у її відсутність. (а.с. 147-148 т. 1)

Уповноважений представник третьої особи - Відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника разом з поясненнями по справі. (а.с. 60 т. 1)

Уповноважений представник третьої особи - Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення позивача, його представника - адвоката Мельничука В.В., відповідача, її представника - адвоката Толока В.С., вислухавши показання свідків з боку позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановоено, що 14.01.2011 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 23). (а.с.85 т. 1)

В п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено наступне.

Згідно з СК шлюб може бути визнано недійсним за рішенням суду або за заявою заінтересованої особи до органу РАЦС.

При розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов'язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним.

За рішенням суду шлюб обов'язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст. 40 СК) ( 2947-14 ). Шлюб не може бути визнано недійсним, якщо на момент розгляду справи відпали обставини, які засвідчують відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім'ю.

У випадках, передбачених ст. 41 СК, шлюб за рішенням суду може бути визнаний недійсним. У даному разі вирішення цього питання залежить від встановлених судом обставин.

СК вказує на підстави, за яких шлюб може бути визнано недійсним, зокрема коли шлюб було укладено між усиновлювачем і усиновленою дитиною; двоюрідними братом і сестрою чи іншими родичами; з особою, яка не досягла шлюбного віку, тощо. Разом з тим, наявності одного із вказаних фактів недостатньо для визнання шлюбу недійсним. Таким чином, вирішуючи справу, судам слід брати до уваги те, наскільки цим шлюбом порушено права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною другою статті 40 Сімейного кодексу України, визначено, що шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя.

Як зазначено у статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будучи допитаним в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_11, показав, що він являвся сусідом покійного ОСОБА_8, про шлюб з відповідачкою дізнався вже пізніше, до укладення шлюбу відповідачка проживала разом з покійним, одного разу їздили всі разом на рибалку, знає, що у покійного були інші жінки, відповідачка на поховані не була, після того як відповідачка поїхала від покійного, вони разом не проживали, пізніше показав, що до шлюбу відповідачку бачив рідко, після шлюбу щонеділі, покійний говорив, що його шлюб фіктивний, покійний зловживав алкогольні напої, зі слів інших, йому стало відомо, що покійний мав намір піти до юридичної консультації з приводу розлучення, однак із за постійного вживання алкогольних напоїв не мав змоги.

Будучи допитаною в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_12, показала, що вона являється сусідкою покійного ОСОБА_8, товаришувала з мамою покійного, з відповідачкою вона познайомилася у 2007 році, до укладення шлюбу, ОСОБА_8 та відповідачка зустрічалися, остання ночувала, покійний пив, його звільнили з місця роботи, 2011 році їй стало відомо що вони розписалися, після весілля через пару днів їй стало відомо, що відповідачка зі скандалом пішла, при цьому посварилася з мамою покійного, в ОСОБА_8 періодично були інші жінки, після реєстрації шлюбу відповідачки вона не бачила жодного дня, відповідачка забрала документи тому він не міг розлучитися, їй відомо, що ОСОБА_8 ходив до адвоката, оскільки мав намір розлучитися, за час шлюбу інших жінок в нього не було, пару разів покійний з відповідачкою їздили в гості до родичів, двічі їздили на море, вона бачила відповідачку в квартирі, однак вона там не жила, покійний пив до шлюбу і після шлюбу, вважає, оскільки відповідачка не жила в квартирі то це фіктивний шлюб.

Будучи допитаною в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_13, показала, що вона являється колишньою дружиною покійного ОСОБА_8, бачила відповідачку двічі, перший раз бачила її у 2008 році на дні народженні свекрухи, другий раз на дні народженні внука, вона приходила з покійним, їй відомо що вони розписалися, після одруження виникла сварка і відповідачка пішла, у покійного було багато жінок, відповідачку не бачила в квартирі коли приїжджала на свята.

Будучи допитаною в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_14, показала, що вона являється рідною сестрою матері покійного ОСОБА_8, їй відомо, що покійний з відповідачкою чотири роки жили, потім розписалися, їздили на дачу, на море, приїжджали разом в Трипілля, купували в квартиру штори, дивини, лодку моторну, на похоронах не була присутньою, оскільки її не повідомили, вважає що ОСОБА_8 разом з відповідачкою жили однією сім'єю, жили добре, покійна свекруха її любила, на весілля її запрошували, однак вона захворіла і немала змогу приїхати, зі слів покійного, відповідачка не живе з ним, оскільки доглядає за онукою.

Будучи допитаною в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_15, показала, що вона знає сім'ю ОСОБА_8 та відповідачку, вона у 1998 році відкрила магазин, а відповідачка у неї працювала, їй відомо, що відповідачка з ОСОБА_8 познайомилася на роботі в магазині, зустрічалися та жили разом близько п'яти років, він дарував їй квіти, залицявся до неї, вони спільно розповідали про свої покупки, раділи, якийсь час вони жили в трьохкімнатні квартирі покійного десь близько трьох років, робили ремонт, відповідачка хазяйновита, покійний не один раз пропонував їй одружитися, однак вона сама не хотіла, а тому з весіллям зволікали, вважає, що в них були сімейні стосунки, гарні стосунки, покійний почав випивати, відповідачка лікувала його, вона вимушена була його залишити оскільки втратила терпіння.

Будучи допитаною в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_16, показала, що вона знає сім'ю ОСОБА_8 та відповідачку, разом з відповідачкою працювали разом в магазині, їй відомо що ОСОБА_8 познайомився з відповідачкою в магазині, активно проводили разом відпочинок, відповідачка хазяйновита, хороша людина, знає, що у них були проблеми з приводу випивки покійного, відповідачка лікувала його, про намір одружитися відповідачки вона знала, вважає, оскільки вони були знайомі вже давно то намір одружитися був виваженим, жили вони разом.

Крім того, судом надано оцінку фотокарток, поданих в судоовому засіданні відповідачем ОСОБА_3, з яких вбачається, що сторони знайомі, проводили разом певний час, відпочивали, є фотокартки де присутній позивач ОСОБА_1, його сестра ОСОБА_6, покійний ОСОБА_8, відповідачка ОСОБА_3 та її донька, зі слів відповідачки, фотокартку здійснено на реєстрації їх шлюбу, при цьому вбачається взаємна згода на здійснення фотографування.

За теоретичним визначенням шлюб - це добровільний сімейний союз (спільність) жінки та чоловіка, спрямований на створення сім'ї, зареєстрований у встановленому порядку з дотриманням вимог закону, і такий, що породжує у них особисті та майнові права й обов'язки подружжя. Умовою дійсності шлюбу є наявність взаємної згоди осіб, які беруть шлюб, воля цих осіб повинна бути спрямована на створення сім'ї.

Зі змісту шлюбно-сімейних правовідносин, поняття шлюбу, а також положень СК України та зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що при розгляді спорів щодо фіктивності шлюбу судам необхідно встановити всі обставини справи, зокрема, стосунки подружжя до шлюбу, його тривалість, спільне проживання, у разі тимчасового або роздільного проживання, його причини, ведення господарства подружжям у шлюбі, набуття спільного майна, інші докази, які б свідчили про бажання створити сім'ю чи про його відсутність.

Зареєстрований у встановленому порядку шлюб вважається укладеним законно і обумовлює настання передбачених законодавством правових наслідків до винесення судом рішення про визнання шлюбу недійсним. До винесення судом рішення про визнання шлюбу недійсним особи, які уклали шлюб, вважаються законним подружжям з відповідними правами і обов'язками. Сімейний Кодекс України містить вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставами для визнання шлюбу недійсним у судовому порядку.

Перелік таких підстав наводиться в ст.ст. 22, 24-26, 30 СК України і не підлягає розширеному тлумаченню.

До підстав визнання шлюбу недійсним чинне законодавство відносить такі обставини:

- недосягнення особою, яка уклала шлюб, шлюбного віку (ст. 22 СК);

- відсутність добровільної згоди чоловіка та жінки, які уклали шлюб (ст. 24 СК);

- укладання шлюбу з особою, яка в судовому порядку визнана недієздатною (ст. 24СК)

- реєстрація шлюбу з особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій або не могла керувати ними ( ст.. 24 СК);

- перебування особи (осіб), які уклали шлюб, в іншому нерозірваному шлюбі (ст. 25 СК);

- укладання шлюбу між близькими родичами (ст. 26 СК);

- укладання шлюбу між усиновителем і усиновленою ним дитиною (ст. 26 СК);

- приховання тяжкої хвороби, а також хвороби, небезпечної для іншого подружжя чи їхніх нащадків (ст.30 СК );

- укладання шлюбу жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя.

Стороною позивача вказувалося, що відповідачка ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_8 без наміру створення сім'ї, а тому є фіктивним.

Однак, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, наведені сторонами доводи та заперечення з приводу заявлених позовних вимог, суд не може погодитися з такими твердженнями, зважаючи на те, що в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_3 познайомилися у 2006 році, їхній шлюб було зареєстровано у 2011 році, отже достовірно встановлено, що періодом протягом якого сторони могли зробити висновки щодо реєстрації свого шлюбу є період 2006-2011 рік, твердження свідків та сторони позивача з приводу алкогольної залежності ОСОБА_8 як основного чинника реєстрації шлюбу носить сумнівний характер, зважаючи на те, що намір створити сім'ю не було вирішено за короткий проміжок часу, сторонами по справі не ставилося питання щодо недієздатності, хвороби померлого та інших чинників, які можуть вплинути як наслідок нечинності правочину, також різнилися показання свідків з приводу постійного місця проживання сім'ї, проте слід зазначити, що чинними нормами законодавства не передбачені наслідки несумісного проживання подружжя, а встановлення режиму окремого проживання між подружжя не встановлено, проте враховуючи системний аналіз пояснень всіх свідків можна зробити висновок, що подружжя разом їздили на відпочинок, відвідували родичів, у квартирі їх проживання знаходилися речі відповідачки, перед реєстрацію шлюбу вони зустрічалися, жили разом, при розгляді справи виникало питання періодичності проживання відповідачки, однак даний фактор не може сказати про дійсні відносини, які були між подружжям, їхніх можливих домовленостей, взаємопорозуміння, намір створити сім'ю носить особистий характер, а тому не сповіщення свідків та позивача про такі наміри не є ключовими, також суд піддає сумніву показання свідків в розрізі тих пояснень, які були викладені у формі припущень чи зі слів інших осіб, а тому приймаються судом в деякій мірі, а також при наявності підтвердження сторін по справі.

Крім тогоо, суд вважає, що що відсутність відповідачки на похованні її чоловіка, та періодичність проживання подружжя після реєстрації шлюбу не підтверджує наміру відповідачки ОСОБА_3 на реєстрацію шлюбу з ОСОБА_8 без наміру створення сім'ї.

Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст.27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.

Відповідно до ст. 29 СК України орган державної реєстрації актів цивільного стану зобов'язаний ознайомити наречених з їхніми правами та обов'язками як майбутніх подружжя і батьків та попередити про відповідальність за приховання перешкод до реєстрації шлюбу.

В листі Відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві № 11960/02-10 від 16.12.2014 року, було зауважено, що при реєстрації шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 була висловлена спільна згода на реєстрацію шлюбу, зазначені особи ознайомлювалися з правовими наслідками шлюбу, випадків реєстрації шлюбу осіб в стані алкогольного, наркотичного, токсичного спяніння не допускається у відповідності до чинного законодавства України. Крім того заява на реєстрацію шлюбу зазначеними громадянами була подана 07.12.2010 року, шлюб зареєстровано 14.01.2011 року, тобто у осіб, укладаючи шлюб, було достатньо часу для прийняття зваженого рішення щодо реєстрації шлюбу та його правових наслідків. (а.с. 60 т. 1)

Відповідно до положень частини першої статті 36 Сімейного кодексу України шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Зважаючи на викладене, судом встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, після чого отримали Свідоцтво про шлюб, із заявами про розірвання шлюбу як за спільною заявою або одного з подружжя не зверталися, що підтверджується сторонами по справі та показами свідків, про дійсний намір ОСОБА_8 розірвати шлюб та з яких підстав суду не доведено, а тому вважається що шлюбний період тривав у подружжя з моменту реєстрації шлюбу 14.01.2011 року до смерті ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, наведені сторонами доводи та заперечення з приводу заявлених позовних вимог, врахувавши покази свідків, суд вважає, що між сторонами була створена сім`я з набуттям прав та обов'язків подружжя, передбачених Сімейним Кодексом України, а тому позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_6, Відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, Головне управління юстиції у м. Києві про визнання шлюбу недійсним та визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним є необґрунтованим та не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не розглядає питання про розподіл судових витрат, у зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 45 Кодексу про шлюб та сім'ю України, ст. 40 Сімейного кодексу України,Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст.1, 4, 10,58, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_6, Відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, Головне управління юстиції у м. Києві про визнання шлюбу недійсним та визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: