Справа № 307/940/15-ц
Провадження № 2/307/776/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі

головуючого: судді Ляшко С.М.

при секретарі: Пальонна М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тячів цивільну справу за позовною заявою Прокурора Тячівського району в інтересах ОСОБА_1 до Руськомокрянської сільської ради, де треті особи є служба у справах дітей Тячівської РДА, Тячівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовною заявою в інтересах ОСОБА_1 до Руськомокрянської сільської ради, де треті особи є служба у справах дітей Тячівської РДА, Тячівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

В своїй позовній заяві позивач просить суд винести рішення про визнання за ОСОБА_1, права власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1, інвентаризаційною вартістю 155508 грн., в порядку спадкування за законом.

Свої вимоги мотивує тим, що згідно зі ст. 121 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках визначених законом.

Частиною 2 статті 45 ЦПК України передбачено, що з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. При цьому прокурор повинен надати суду документи, які підтверджують неможливість громадянина самостійно здійснювати представництво своїх інтересів.

Підставою для представництва у суді інтересів громадянина, відповідно до вимог ст.36-1 Закону України "Про прокуратуру, є його неспроможність через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження. Наявність таких підстав має бути підтверджена прокурором шляхом надання суду відповідних доказів.

Встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 являється дитиною сиротою.

У зв'язку з викладеним, дитина сирота ОСОБА_1 не в змозі самостійно та в повній мірі захистити свої права в судовому порядку, щодо визнання за ним права власності на спадкове майно, яке залишилося в нього після смерті батьків та сестри.

Встановлено, що в 1960-1965 роках ОСОБА_3 збудовано житловий будинок у АДРЕСА_1. Власником вказаного будинку була ОСОБА_4 1901 року народження. Після смерті вказаний будинок згідно заповіту перейшов до ОСОБА_5, яка була сестрою неповнолітнього ОСОБА_1

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Після смерті батьків та сестри у вказаному будинку залишився проживати дитина сирота ОСОБА_1, який прийняв спадщину та не зареєстрував право власності на житловий будинок.

Відповідно до вимог ст.ст. 1223, 1270 ЦК України, днем відкриття спадщини, визначено день смерті спадкодавця. Право власності на спадкове майно виникає з моменту його відкриття.

Керуючись ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Таким чином, ОСОБА_1 належним чином прийняв спадщину після померлої сестри та батьків, але встановлено, що при житті останні не встигли здійснити реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Згідно довідки Руськомокрянської сільської ради спадкоємцем житлового будинку по АДРЕСА_1 була ОСОБА_5, яка померла в 2007 році.

Одноквартирний житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини не зареєстрований в реєстрі нерухомості. Крім того, відсутні правовстановлюючі документи на вказаний будинок.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України визнання права є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить суд, позов задовольнити.

Представник відповідача Руськомокрянської сільської ради в судове засідання не з'явився, однак надіслав до суду заяву в якій просить суд дану справу розглянути без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Тячівської РДА в судове засідання не з'явилася, згідно надісланої до суду заяви, просить суд, справу слухати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник третьої особи Тячівської державної нотаріальної контори будучи належним чином повідомлений в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини неявки, тому суд вважає, що справу слід розглянути у його відсутність, на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних міркувань.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 являється дитиною сиротою.

У зв'язку з викладеним, дитина сирота ОСОБА_1 не в змозі самостійно та в повній мірі захистити свої права в судовому порядку, щодо визнання за ним права власності на спадкове майно, яке залишилося в нього після смерті батьків та сестри.

Встановлено, що в 1960-1965 роках ОСОБА_3 збудовано житловий будинок у АДРЕСА_1. Власником вказаного будинку була ОСОБА_4 1901 року народження. Після смерті вказаний будинок згідно заповіту перейшов до ОСОБА_5, яка була сестрою неповнолітнього ОСОБА_1

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Після смерті батьків та сестри у вказаному будинку залишився проживати дитина сирота ОСОБА_1, який прийняв спадщину та не зареєстрував право власності на житловий будинок.

Відповідно до вимог ст.ст. 1223, 1270 ЦК України, днем відкриття спадщини, визначено день смерті спадкодавця. Право власності на спадкове майно виникає з моменту його відкриття.

Керуючись ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Таким чином, ОСОБА_1 належним чином прийняв спадщину після померлої сестри та батьків, але встановлено, що при житті останні не встигли здійснити реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Згідно довідки Руськомокрянської сільської ради спадкоємцем житлового будинку по АДРЕСА_1 була ОСОБА_5, яка померла в 2007 році.

Одноквартирний житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини не зареєстрований в реєстрі нерухомості. Крім того, відсутні правовстановлюючі документи на вказаний будинок.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України визнання права є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Рішенням виконавчого комітету Руськомокрянської сільської ради Тячівського району №1 від 12 липня 2011 року закріплено за неповнолітнім ОСОБА_5, 1997 року народження, який являється сиротою право на проживання в АДРЕСА_1.

Згідно довідки №19 від 09.02.2015 року виданої виконкомом Руськомокрянської сільської ради, згідно запису в погосподарській книзі №4 від 1996 року, земельна ділянка по АДРЕСА_1 належала ОСОБА_6, після її смерті земельною ділянкою користується ОСОБА_1, 1997 року народження.

Згідно довідки №359 від 06.03.2015 року виданої виконкомом Руськомокрянської сільської ради, на даний час в житловому будинку по АДРЕСА_1 зареєстрований та проживає, ОСОБА_1, 1997 року народження.

Згідно довідки №360 від 06.03.2015 року виданої виконкомом Руськомокрянської сільської ради, згідно погосподарської книги №4 від 1996 року житловий будинок по АДРЕСА_1 зареєстрований за померлою ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, а/з 13.

Приймаючи до уваги наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю та визнати за ОСОБА_1, право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1, інвентаризаційною вартістю 155508 грн., в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 1222, 1223, 1258, 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру», суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1, інвентаризаційною вартістю 155508 грн., в порядку спадкування за законом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Тячівського

районного суду: С.М. Ляшко