АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року м. Харків

Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Даниленка В.М.,

Суддів: Малінської С.М., Швецової Л.А.,

за участю секретаря: Каменської Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 Анрієвни на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 19 травня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 Анрієвни до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про захист прав споживачів, розірвання договору про надання послуг та стягнення грошової суми, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року позивачка ОСОБА_3 звернулась до Московського районного суду м. Харкова з позовом, у якому просила припинити зобовязання через розірвання договору про надання послуг, укладеного між нею та ФОП ОСОБА_4 26.10.2013 року, шляхом односторонньої відмови споживача від цього договору; зобовязати відповідача ФОП ОСОБА_4 повернути їй отримані за договором у якості передплати 20 000,00 грн.; стягнути з відповідача на її користь неустойку в розмірі 600,00 грн.; 10 000,00 грн. на відшкодування завданої їй моральної шкоди, а також 5 000,00 грн. судових витрат, повязаних з оплатою правової допомоги.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 17.12.2014 року було відкрито провадження у цивільній справі за вищевказаним позовом ОСОБА_3 та призначено її до розгляду в судовому засіданні по суті заявлених позовних вимог.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 19 травня 2015 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, в звязку з повторною неявкою позивача в судове засідання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 - представника позивачки ОСОБА_3 ставиться питання про скасування зазначеної ухвали районного суду, як такої, що постановлена з порушенням норм цивільного процесуального права, та направлення справи до того ж суду першої інстанції для її подальшого розгляду по суті.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що своєю письмовою заявою від 22.01.2015 року позивачка ОСОБА_3 просила суд розглядати дану справу за її відсутності через зайнятість на роботі, як у судовому засіданні, призначеному на 23.01.2015 року, так і у наступних судових засіданнях до ухвалення рішення у справі, але за участі її представника - адвоката ОСОБА_2

03.04.2015 року судове засідання по справі не відбулося через перебування судді у нарадчій кімнаті.

Про наступне судове засідання, призначене на 19.05.2015 року ані позивачка, ані її представник належним чином не повідомлялись.

Судова повістка про виклик у судове засідання, призначене на 11 год. 30 хв. 19.05.2015 року, на адресу апелянта не надходила.

При цьому твердження суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі про направлення на його, апелянта телефон судової повістки-повідомлення у формі SMS є безпідставним, оскільки заявки про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення він до суду не подавав. Крім того, його телефон не приймає такі повідомлення через технічну несправність, а відтак ніякого повідомлення про судове засідання, призначене на 11 год. 30 хв. 19.05.2015 року до нього не надходило.

Фактично про день і час розгляду справи 19.05.2015 року йому стало відомо лише напередодні 18.05.2015 року з сайту районного суду, яким він вимушений був поцікавитися через тривалий час відсутності інформації по даній справі.

19 травня 2015 року він завчасно направив на електронну адресу Московського районного суду м. Харкова заяву про відкладення розгляду цивільної справи у звязку з його участю в розгляді іншої справи в Дергачівському районному суді Харківської області, яка була призначена раніше на 10.00 год.

Таким чином, він апелянт завчасно повідомив суд першої інстанції про причини своєї неявки у судове засідання, які є поважними, проте районний суд цю обставину до уваги не взяв, у звязку з чим безпідставно залишив позовну заяву ОСОБА_3 без розгляду.

Перевіривши законність і обгрунтованність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Як зазначено у ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 2 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та закону України «Про міжнародне приватне право».

Право особи на судовий захист своїх прав, свобод, а також законних інтересів гарантується Конституцією України та безпосередньо передбачене ст. 16 Цивільного кодексу України, ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Права та обовязки осіб, які беруть участь у справі, визначені в ст. 27 ЦПК України, а процесуальні права та обовязки сторін, крім того, додатково визначені ще й у ст. 31 цього ж Кодексу.

При цьому в ч. 3 ст. 27 ЦПК України чітко зазначено, що особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

За приписами ст. 26 ЦПК України у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Відповідно до ст. 39 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Позивач - це особа, на захист порушених, оспорюваних, невизнаних обєктивних прав, свобод та охоронюваних законом інтересів якої порушується цивільна справа у суді.

Відповідач - це особа, яка вступає у процес або притягується судом до участі у справі за вказівкою і вимогою позивача.

Цивільно-процесуального статусу позивача та відповідача особи набувають з моменту відкриття провадження по справі.

Статтею 38 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, особа яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника.

Процесуальне представництво - це здійснення у суді однією особою (представником) у межах наданих їй повноважень процесуальної діяльності від імені та в інтересах іншої особи, яку вона представляє.

Метою процесуального представництва є сприяння особі у здійсненні нею права на захист її прав, свобод чи інтересів, більш повній та ефективній реалізації наданих їй процесуальних прав і виконання покладених на неї процесуальних обовязків.

Зміст судового представництва у цивільному процесі складають процесуальні дії, наслідки яких поширюються на довірителя.

Відповідно до ст. 40 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або інша особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність і належно посвідчені повноваження на здійснення представництва в суді.

Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа (ст. 44 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 158 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обовязковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, та повинні бути вручені з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому засіданні, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання. Судова повістка разом із розпискою надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку (ч.ч. 1, 3, 4, 5 ст. 74 ЦПК України).

За приписами ч. 6 ст. 74 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, можуть бути повідомлені або викликані в суд телеграмою, факсом чи за допомогою інших засобів звязку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі.

З 01 жовтня 2013 року у всіх місцевих та апеляційних загальних судах запроваджено порядок щодо надсилання судами учасникам судового процесу та кримінального провадження текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень (далі: Порядок), який затверджений наказом ДСА України від 01.06.2013 року № 73, та введений в дію наказом ДСА України від 20 вересня 2013 року № 119 «Про реалізацію проекту щодо надсилання судами SMS-повідомлень учасникам судового процесу (кримінального провадження) у місцевих та апеляційних загальних судах».

Зазначений Порядок надсилання учасникам судового процесу (кримінального провадження) текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень розроблений відповідно до вимог частини першої статті 135 Кримінального процесуального кодексу України, частини 6 статті 74 Цивільного процесуального кодексу України та визначає порядок формування та надсилання засобами автоматизованої системи документообігу суду учасникам судового процесу (кримінального провадження) текстів судових повісток в електронному вигляді шляхом відправки SMS-повідомлень.

Відповідно до п. 2 Порядку текст судової повістки може бути надісланий судом Учаснику SMS-повідомленням лише після подання ним до суду заявки про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення. Така заявка оформляється безпосередньо в суді або шляхом роздруковування та заповнення Учасником форми, яка розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

У випадку зміни номеру мобільного телефону Учасника чи за наявності обставин, які перешкоджають (перешкоджатимуть) отриманню ним тексту судової повістки шляхом SMS-повідомлення, Учасник повинен невідкладно подати до суду заяву про зміну порядку здійснення судового виклику.

Формування тексту судової повістки, облік та її відправка у вигляді SMS-повідомлення здійснюється в автоматизованій системі документообігу суду.

Судова повістка додається до електронної обліково-статистичної картки справи як документ по справі, після чого автоматично доставляється у вигляді SMS-повідомлень на номер мобільного телефону Учасника.

Результат доставки SMS-повідомлення на номер мобільного телефону Учасника (дата та час доставки або причина недоставки) автоматично розміщується у відповідному електронному реєстрі автоматизованої системи документообігу.

Відповідальний працівник апарату суду роздруковує таке повідомлення та долучає його до матеріалів справи.

Наслідки неявки в судове засідання особи, яка бере участь у справі, передбачені ст. 169 ЦПК України.

Відповідно до частини першої вказаної правової норми суд повинен відкласти розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі:

1) неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки;

2) першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) першої неявки без поважних причин належним чином повідомленого позивача в судове засідання або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

У разі ж повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду ( частина 3 статті 169 ЦПК України).

Такі ж правові наслідки повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, передбачені й п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Відповідно до вказаної правової норми суд постановлює ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Отже, суд вправі залишити заяву без розгляду за наявності всіх перелічених вище умов, у їх сукупності, а саме:

- позивача належним чином було повідомлено про час і місце розгляду справи;

- він повторно не зявився в судове засідання, тобто двічі поспіль;

- від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення у звязку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Як убачається з матеріалів цивільної справи, 02.02.2015 року позивачка ОСОБА_3 подала до суду першої інстанції заяву, в якій просила суд розглядати цивільну справу за її відсутності, але за участю її представника - адвоката ОСОБА_2, уповноваженого представляти її інтереси в суді з усіма процесуальними правами, наданими позивачу, як стороні у справі, без будь-яких обмежень чи застережень (а.с. 21, 22, 37, 49).

Таким чином, позивачка ОСОБА_3 на власний розсуд розпорядилася своїми процесуальними правами щодо особистої та безпосередньої участі в розгляді справи, надавши відповідні повноваження на участь у справі від її імені представнику ОСОБА_2

При цьому, як свідчать матеріали цивільної справи, 03 квітня 2015 року, а також 19 травня 2015 року, тобто двічі поспіль, вповноважений представник позивачки ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_2 в призначене судом першої інстанції судове засідання не зявився, хоча завчасно та належним чином, у відповідності до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України, був повідомлений про час та місце судового розгляду справи, про що свідчать наявні в матеріалах цивільної справи розписка останнього про вручення йому судової повістки про виклик до суду на 09 год. 30 хв. 03 квітня 2015 року та довідка про доставку судової повістки у вигляді SMS-повідомлення на номер мобільного телефону ОСОБА_2 21) про виклик до суду на 11 год. 30 хв. 19 травня 2015 року (а.с. 72, 82, 102, 106).

За таких обставин, враховуючи наведене вище та виходячи із основоположного принципу диспозитивності цивільного судочинства, судова колегія вважає, що в даному випадку суд першої інстанції обґрунтовано, в межах своєї компетенції та з дотриманням вимог процесуального законодавства залишив позовну заяву ОСОБА_3 без розгляду з підстав, передбачених ч. 3 ст. 169, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, а саме в звязку з повторною неявкою в судове засідання вповноваженого представника позивачки ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_2, через якого остання реалізовувала свої процесуальні права щодо участі у розгляді справи.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 - представника позивачки ОСОБА_3 про те, що 03.04.2015 року судове засідання по справі не відбулося через перебування судді у нарадчій кімнаті, а про наступне судове засідання, призначене на 19.05.2015 року ані позивачка, ані він, як її вповноважений представник належним чином не повідомлялись, то ці доводи апелянта судова колегія оцінює критично та відхиляє, оскільки, як свідчать матеріали цивільної справи, в звязку з перебуванням судді-головуючого в нарадчій кімнаті було відкладено розгляд справи, призначений на 13.03.2015 року (а.с. 71).

При цьому судове засідання, призначене судом на 11 год. 30 хв. 03.04.2015 року, не відбулося в звязку з неявкою в це судове засідання сторін та було відкладено на 11 год. 30 хв. 19.05.2015 року (а.с.102).

Як вбачається з наявної в матеріалах справи електронної довідки про доставку SMS, судова повістка у вигляді SMS-повідомлення про виклик представника позивачки ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_2 в судове засідання, призначене судом на 11 год. 30 хв. 19.05.2015 року, була доставлена на номер мобільного телефону останнього 21) - 03.04.2015 року, тобто завчасно, відповідно до вимог ч.ч. 4, 6 ст. 74 ЦПК України та Порядку щодо надсилання судами учасникам судового процесу та кримінального провадження текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом ДСА України від 01.06.2013 року № 73 (а.с. 82).

Доводи ж апелянта про те, що заявки про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення він до суду взагалі не подавав, є безпідставними, надуманими та такими, що не відповідають дійсності, оскільки в матеріалах цивільної справи на аркуші 68 міститься письмова заявка ОСОБА_2 від 13.03.2015 року, підписана ним особисто, з проханням надсилати йому судові повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлень на номер його мобільного телефону - 21.

Безпідставними є й посилання апелянта ОСОБА_2 в обґрунтування своєї апеляційної скарги на те, що 19.05.2015 року він повідомив суд першої інстанції про поважність причин своєї неявки в призначене судове засідання, оскільки згідно ч. 3 ст. 169, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України поважність причин повторної неявки позивача в судове засідання будь-якого правового значення не має, а для прийняття судом процесуального рішення про залишення позовної заяви без розгляду достатньо одного лише факту неявки належно повідомленого позивача (в даному випадку вповноваженого представника позивачки ОСОБА_3А.) в судове засідання.

При цьому судова колегія вважає доцільним також зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦПК України постановлене судом першої інстанції по справі процесуальне судове рішення, яке є предметом апеляційного оскарження, не позбавляє позивачку ОСОБА_3 можливості повторно звернутися до суду за захистом своїх прав чи інтересів шляхом подачі аналогічного позову в порядку, передбаченому діючим цивільним процесуальним законодавством.

Таким чином, на підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 Анрієвни - відхилити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 19 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: