Провадження № 2/520/852/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2015 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Огренич І.В.

при секретарі - Камінській О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа: нотаріус Третьої одеської державної нотконтори ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадкового майна, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, уточнивши у судовому засіданні позовні вимоги, просить встановити факт прийняття спадщини після смерті батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також визнати недійсним в частині 11/80 житлового будинку в м.Одесі по вул.В.Симоненка (Тельмана), 5-а свідоцтва про право на спадщину за законом, які видані 18.07.2014 року на імя ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5. При цьому позивачка посилається на те, що ОСОБА_4 належало 11/20 частин житлового будинку в м.Одесі по вул.В.Симоненка (Тельмана), 5-а. 08 жовтня 1989 року ОСОБА_4 та після смерті батька ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину, однак до нотаріальної контори з відповідною заявою не зверталась. 25 березня 1995 року померла її мати та після її смерті позивачка також фактично прийняла спадщину, однак до нотаріальної контори з відповідною заявою також не зверталась. Оскільки відповідач оформив спадкове майно після смерті батьків лише на своє імя, позивачка вимушена звернутись о суду з даним позовом

Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач та його представник просили у задоволені позову відмовити.

3-я особа: нотаріус Третьої одеської державної нотконтори ОСОБА_3 до судового засідання не зявився, повідомлявся належним чином, представник Третьої одеської державної нотконтори надав до суду лист з проханням слухати справу у їх відсутність, розгляд справи залишили на розсуд суду.

Вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, згідно договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Шостої одеської державної нотконтори 11 травня 1971 року за реєстровим №3-2448 ОСОБА_4 належало 11/20 частин житлового будинку в м.Одесі по вул.В.Симоненка (Тельмана), 5-а.

08 жовтня 1989 року ОСОБА_4 помер та після його смерті до Третьої одеської державної нотконтори з заявами про прийняття спадщини за законом звернулись ОСОБА_2 син померлого, ОСОБА_5 дружина померлого.

07 вересня 1990 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_4, на грошові вклади з відповідними відсотками, що знаходяться в філії Сбербанку м.Одесі №7860/036, на рахунку №22132, які позивачка не оспорює.

25 березня 1995 року померла ОСОБА_5 та після її смерті до Третьої одеської державної нотконтори з заявою про прийняття спадщини за законом звернувся ОСОБА_2

Доводи ОСОБА_1 про те, що вона допомогла матері в похованні батька, в сплаті комунальних послуг не підтверджують фактичне прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 Будь-яких доказів на підтвердження розпорядження деякими речами батька після смерті ОСОБА_4, позивачкою не надано, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При таких обставинах суд вважає, вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_4 не доведеними та не підлягаючими задоволенню.

На підтвердження фактичного прийняття спадщини, після смерті матері, позивачка до судового засідання надала документи на імя ОСОБА_5, однак, зазначені документи не підтверджують вступ позивачки в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини.

Крім того, як вбачається із нотаріально посвідченої заяви від 07 листопада 2000 року ОСОБА_1 повідомила, що їй відомо про відкриття спадщини після смерті матері ОСОБА_5, також зазначила, що спадщину вона не прийняла, на спадщину не претендує.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що на спадщину після смерті батьків вона і на даний час не претендує, а до суду звернулась з позовом лише в інтересах племінниці, яку її брат (відповідач по справі) вигнав зі спірного будинку.

Відповідно до ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи вищенаведене суд вважає вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_5 та визнання недійсними в частині 11/80 житлового будинку в м.Одесі по вул.В.Симоненка (Тельмана), 5-а свідоцтв про право на спадщину за законом, які видані 18.07.2014 року на імя ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5, також не обґрунтованими та не підлягаючими задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212, 213, 215, 256 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимогОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа: нотаріус Третьої одеської державної нотконтори ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадкового майна, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Огренич І. В.