Ухвала

іменем україни

12 серпня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Мартинюка В.І.,

Ситнік О.М., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області, Головного управління Держземагентства у Київській області, Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон Біол Продукт», ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, третя особа - Державна агрофірма «Квіти України», про визнання недійсними розпоряджень, державних актів, витребування земельних ділянок та визнання відсутнім права власності, за касаційними скаргами ОСОБА_21, від імені якого діє представник ОСОБА_25, Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон Біол Продукт» на рішення апеляційного суду Київської області від 26 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Київській області (далі - РВ ФДМ України по Київській області), Головного управління Держземагентства у Київській області (далі - ГУ Держземагентства у Київській області), Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (далі - Дмитрівська сільська рада) звернувся до суду з указаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що проведеною прокуратурою Київської області перевіркою щодо законності використання земельних ділянок на території Києво-Святошинського району Київської області встановлено, що відповідно до державного акта на право постійного користування землею у постійному користуванні Державної агрофірми «Квіти України» (далі - ДАФ «Квіти України») перебувала земельна ділянка площею 61,6 га для здійснення сільськогосподарської діяльності, розташована на території Дмитрівської сільської ради. ДАФ «Квіти України» звернулася до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області (далі - Києво-Святошинська РДА) із листом від 17 грудня 2007 року № 414 про припинення права постійного користування вищевказаною земельною ділянкою. Розпорядженням Києво-Святошинської РДА від 29 вересня 2008 року № 556 «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою Державної агрофірми «Квіти України» в адміністративних межах Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району» припинено право постійного користування ДАФ «Квіти України» зазначеною земельною ділянкою. У подальшому частина вказаної земельної ділянки була передана у власність громадянам на підставі розпоряджень Києво-Святошинської РДА від 10 листопада 2008 року № № 856, 859, 860, 866, 867, 869, 870, 871 та від 14 листопада 2008 року № № 903, 904, 905, 906, 907, 908, згідно з якими Управлінням земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі Київської області певним громадянам видано державні акти на право власності на відповідні земельні ділянки.

Земельні ділянки із кадастровими номерами: НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, були відчужені на користь ОСОБА_18 Земельна ділянка із кадастровим номером НОМЕР_7 була відчужена на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон Біол Продукт» (далі - ТОВ «Регіон Біол Продукт»). Земельні ділянки із кадастровими номерами: НОМЕР_8, НОМЕР_9, відчужені на користь ОСОБА_19 Земельна ділянка із кадастровим номером НОМЕР_10 відчужена на користь ОСОБА_20 Земельна ділянка із кадастровим номером НОМЕР_11 відчужена на користь ОСОБА_21 Земельна ділянка із кадастровим номером НОМЕР_12 відчужена на користь ОСОБА_22 Земельна ділянка із кадастровим номером НОМЕР_13 відчужена на користь ОСОБА_23

Прокурор зазначив, що земельна ділянка площею 61,6 га для здійснення сільськогосподарської діяльності, яка перебувала на праві постійного користування ДАФ «Квіти України», належала до земель державної власності, які не можуть передаватися у приватну власність на підставі п. «е» ч. 4 ст. 84 ЗК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_501/ed_2015_05_14/pravo1/T012768.html?pravo=1> (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), оскільки остання використовувалася для потреб центрального органу виконавчої влади - Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (надалі - Міністерство), а припинення права на неї здійснювалося виключно для оформлення права на землю Державного підприємства «Український карантинний розсадник» (далі - ДП «Український карантинний розсадник»), оскільки останньому передані об'єкти нерухомого майна державної форми власності, які на ній розташовані. Також на вказаній земельній ділянці знаходилося нерухоме майно (житлові будинки), яке перебувало у державній власності та передано у квітні 2008 року до комунальної власність Дмитрівської сільської ради.

За таких обставин прокурор просив визнати недійсними вищевказані розпорядження Києво-Святошинської РДА, оскільки вони прийняті поза межами її компетенції, а також визнати недійсними указані державні акти на право власності на землю, витребувати спірні земельні ділянки у власність держави та визнати відсутнім право власності громадян на ці земельні ділянки.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 26 травня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено частково.

Визнано недійсними розпорядження Києво-Святошинської РДА: від 10 листопада 2008 року № 856, яким затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_10 земельну ділянку площею 1,00 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Дмитрівської сільської ради; від 10 листопада 2008 року № 859, яким затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_8 земельну ділянку площею 1,00 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Дмитрівської сільської ради; від 10 листопада 2008 року № 860, яким затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_9 земельну ділянку площею 1,00 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Дмитрівської сільської ради; від 10 листопада 2008 року № 866, яким затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_24 земельну ділянку площею 1,00 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Дмитрівської сільської ради; від 10 листопада 2008 року № 867, яким затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_5 земельну ділянку площею 1,00 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Дмитрівської сільської ради; від 10 листопада 2008 року № 869, яким затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_6 земельну ділянку площею 1,00 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Дмитрівської сільської ради; від 10 листопада 2008 року № 870, яким затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_7 земельну ділянку площею 1,00 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Дмитрівської сільської ради; від 10 листопада 2008 року № 871, яким затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 1,00 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Дмитрівської сільської ради; від 14 листопада 2008 року № 903, яким затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_13 земельну ділянку площею 1,00 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Дмитрівської сільської ради; від 14 листопада 2008 року № 904, яким затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_15 земельну ділянку площею 1,00 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Дмитрівської сільської ради; від 14 листопада 2008 року № 905, яким затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_12 земельну ділянку площею 1,00 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Дмитрівської сільської ради; від 14 листопада 2008 року № 906, яким затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_14 земельну ділянку площею 1,00 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Дмитрівської сільської ради; від 14 листопада 2008 року № 907, яким затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_11 земельну ділянку площею 1,00 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Дмитрівської сільської ради.

Визнано недійсними державні акти на право власності на землю: серії НОМЕР_14 від 25 листопада 2008 року на право власності ОСОБА_8 на земельну ділянку загальною площею 1,00 га із кадастровим номером НОМЕР_12; серії НОМЕР_15 від 25 листопада 2008 року на право власності ОСОБА_9 на земельну ділянку загальною площею 1,00 га із кадастровим номером НОМЕР_16; серії НОМЕР_17 від 25 листопада 2008 року на право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку загальною площею 1,00 га із кадастровим номером НОМЕР_13; серії НОМЕР_18 від 25 листопада 2008 року на право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку загальною площею 1,00 га із кадастровим номером НОМЕР_10; серії НОМЕР_19 від 25 листопада 2008 року на право власності ОСОБА_26 на земельну ділянку загальною площею 1,00 га із кадастровим номером НОМЕР_11; серії НОМЕР_20 від 25 листопада 2008 року на право власності ОСОБА_7 на земельну ділянку загальною площею 1,00 га із кадастровим номером НОМЕР_8; серії НОМЕР_21 від 25 листопада 2008 року на право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку загальною площею 1,00 га із кадастровим номером НОМЕР_9; серії НОМЕР_22 від 20 листопада 2008 року на право власності ОСОБА_15 на земельну ділянку загальною площею 1,00 га із кадастровим номером НОМЕР_2; серії НОМЕР_22 від 20 листопада 2008 року на право власності ОСОБА_27 на земельну ділянку загальною площею 1,00 га із кадастровим номером НОМЕР_4; серії НОМЕР_23 від 20 листопада 2008 року на право власності ОСОБА_12 на земельну ділянку загальною площею 1,00 га із кадастровим номером НОМЕР_5; серії НОМЕР_24 від 20 листопада 2008 року на право власності ОСОБА_14 на земельну ділянку загальною площею 1,00 га із кадастровим номером НОМЕР_3; серії НОМЕР_25 від 20 листопада 2008 року на право власності ОСОБА_11 на земельну ділянку загальною площею 1,00 га із кадастровим номером НОМЕР_6; серії НОМЕР_26 від 20 листопада 2008 року на право власності ОСОБА_16 на земельну ділянку загальною площею 1,00 га із кадастровим номером НОМЕР_1; серії НОМЕР_27 від 25 листопада 2008 року на право власності на земельну ділянку загальною площею 1,00 га із кадастровим номером НОМЕР_7.

Витребувано із незаконного володіння ТОВ «Регіон Біол Продукт» на користь ГУ Держземагентства у Київській області земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_7; із незаконного володіння ОСОБА_18 - земельні ділянки із кадастровими номерами: НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6; із незаконного володіння ОСОБА_23 - земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_13; із незаконного володіння ОСОБА_22 - земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_12; із незаконного володіння ОСОБА_21 - земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_11; із незаконного володіння ОСОБА_20 - земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_10; із незаконного володіння ОСОБА_19 - земельні ділянки із кадастровими номерами НОМЕР_8 та НОМЕР_9.

У решті позовних вимог відмовлено.

У касаційних скаргах заявники просять скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Крім того, за змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У силу вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Виходячи з вимог ст. 316 ЦПК України щодо змісту, рішення апеляційного суду повинно мати: мотивувальну частину із зазначенням мотивів зміни рішення, скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення; встановлених судом першої інстанції обставин, а також обставин, встановлених апеляційним судом, і визначених відповідно до них правовідносин; назви, статті закону, на підставі якого вирішено справу; резолютивну частину із зазначенням висновку апеляційного суду про зміну чи скасування рішення, задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково; висновку апеляційного суду по суті позовних вимог.

Проте рішення апеляційного суду зазначеним нормам процесуального права не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні указаного позову, суд першої інстанції виходив із наявності підстав, передбачених ст. 267 ЦК України, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з цим позовом, на застосуванні якої наполягав відповідач, крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причини пропущення строку позовної давності та не подано клопотання про поновлення цього строку.

Разом із тим суд дійшов висновку про недоведеність та безпідставність заявлених позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів та не доведено, що оскаржувані розпорядження Києво-Святошинської РДА від 10 листопада 2008 року № № 856, 859, 860, 866, 867, 869, 870, 871 та від 14 листопада 2008 року № № 903, 904, 905, 906, 907, 908 видано із порушенням вимог законодавства та поза межами компетенції Києво-Святошинської РДА.

Проте із вказаними висновками не погодився апеляційний суд та вважав, що прокурором не пропущено строк позовної давності при зверненні до суду з цим позовом на підставі порушення речового права на землю відповідних державних органів оскаржуваними розпорядженнями, при цьому вважав позов частково доведеним та обґрунтованим.

Зокрема, апеляційний суд дійшов висновку про перевищення Києво-Святошинською РДА своїх повноважень щодо передачі у власність відповідачам земельних ділянок та, відповідно, незаконність оскаржуваних розпоряджень; оскільки прийняті радою розпорядження є неправомірними, то і державні акти, видані на підставі цих розпоряджень, є недійсними, а спірні земельні ділянки підлягають поверненню до державної власності на підставі ст. ст. 387 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843438/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 388 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843439/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1> шляхом їх витребування із незаконного володіння третіх осіб, які є добросовісними набувачами.

Обґрунтовуючи свій висновок, апеляційний суд виходив із того, що на момент прийняття вищевказаних розпоряджень на спірній земельній ділянці було розташовано нерухоме майно, а також об'єкти незавершеного будівництва Міністерства, які перебувають у господарському віданні ДП «Український карантинний розсадник» згідно зі свідоцтвом на право власності від 07 жовтня 2008 року, крім того, знаходилося нерухоме майно (житлові будинки), яке перебувало у державній власності та 17 квітня 2008 року передано до комунальної власності Дмитрівської сільської ради.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що земельна ділянка площею 61,6 га для здійснення сільськогосподарської діяльності, яка перебувала на праві постійного користування ДАФ «Квіти України», належала до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, оскільки остання використовувалася для потреб центрального органу виконавчої влади - Міністерства, а припинення права на неї здійснювалося виключно для оформлення права на землю ДП «Український карантинний розсадник», оскільки останньому передані об'єкти нерухомого майна державної форми власності, які на ній розташовані.

Однак із вказаними висновками погодитися не можна, оскільки на порушення вимог ст. ст. 10, 58, 59, 60, 212 ЦПК України вони не обґрунтовані відповідними належними та допустимими доказами, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, крім того, судом не встановлено фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Так, звертаючись до суду з указаним позовом, заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області, Головного управління Держземагентства у Київській області, Дмитрівської сільської ради обґрунтовував позовні вимоги про витребування земельних ділянок правовими підставами, передбаченими ст. ст. 387, 388 ЦК України, при цьому зазначив, що спірні земельні ділянки відчужені на користь третіх осіб, які є добросовісними набувачами, тому ці земельні ділянки підлягають поверненню до державної власності на користь Головного управління Держземагентства у Київській області, яке на час звернення до суду з цим позовом уповноважене розпоряджатися цими земельними ділянками відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України. Крім того, заступник прокурора Київської області у позові зазначив, що земельна ділянка площею 61,6 га для здійснення сільськогосподарської діяльності, яка перебувала на праві постійного користування ДАФ «Квіти України», належала до земель державної власності та використовувалася для потреб центрального органу виконавчої влади - Міністерства, а припинення права на неї здійснювалося виключно для оформлення права на землю ДП «Український карантинний розсадник».

Цивільним кодексом України передбачені засади захисту права власності. Зокрема, ст. 387 ЦК України надає власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Дійшовши висновку про витребування із незаконного володіння відповідачів: ТОВ «Регіон Біол Продукт», ОСОБА_18, ОСОБА_23, ОСОБА_22, ОСОБА_21, ОСОБА_20, ОСОБА_19, спірних земельних ділянок на користь ГУ Держземагентства у Київській області, апеляційний суд на порушення вимог ст. ст. 212, 303, 304 ЦПК України в достатньому обсязі не перевірив, чи є ГУ Держземагентства у Київській області, в інтересах якого заступником прокурора Київської області заявлено цей позов та на користь якого витребувано спірні земельні ділянки, дійсним власником цих земельних ділянок для застосування положень ст. ст. 387, 388 ЦК України, згідно з якими саме власник має право витребувати це майно.

Крім того, на порушення наведених норм процесуального права апеляційний суд не спростував висновків суду першої інстанції про те, що розпорядження Києво-Святошинської РДА від 29 вересня 2008 року № 556 «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою ДАФ «Квіти України» не скасовано та є чинним; оскаржувані розпорядження про виділення громадянам земельних ділянок та державні акти на момент їх видачі не стосувалася земельної ділянки ДАФ «Квіти України» та не використовувалися для потреб Міністерства, враховуючи, що право постійного користування на цю земельну ділянку на момент винесення оскаржуваних розпоряджень було припинено; спірні земельні ділянки на момент їх передачі громадянам на підставі оскаржуваних розпоряджень не відносилися до земель, які використовувалися для потреб центрального органу виконавчої влади (ч. «е» ст. 84 ЗК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_501/ed_2014_09_06/pravo1/T012768.html?pravo=1>), та не відчужувалися в процесі приватизації.

Суд апеляційної інстанції залишив поза увагою й не надав належної правової оцінки тим обставинам, що відповідно до оскаржуваних розпоряджень передано у власність фізичних осіб лише частину земельної ділянки (всього 14 га із 61,6 га); земельна ділянка площею 61,6 га відповідно до державного акта на право постійного користування землею мала цільове призначення - для здійснення сільськогосподарської діяльності; у справі відсутні докази на підтвердження того, що земельна ділянка площею 61,6 га була відведена для будівництва та обслуговування об'єкта нерухомого майна, а також, що саме на спірній земельній ділянці площею 14 га розташовані об'єкти нерухомості.

Крім того, у справі відсутні докази, зокрема, землевпорядна документація та відповідні схеми-плани на підтвердження того, що оскаржувані розпорядження та державні акти стосуються земельних ділянок, на яких розташовано об'єкти нерухомого майна, які належать ДП «Український карантинний розсадник».

Натомість у матеріалах справи (т. 2, а. с. 78-79) містяться надані представником відповідача ОСОБА_21 - ОСОБА_25 роздруківки Публічної кадастрової карти України, згідно з якими на спірних земельних ділянках відсутні об'єкти нерухомості, що також залишено поза увагою й належною правовою оцінкою апеляційного суду.

На порушення вимог ст. ст. 212, 303, 304, 316 ЦПК України апеляційний суд в достатньому обсязі не перевірив законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції по суті вирішеного спору, не зазначив обставин і фактів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, не надав належної оцінки наявним у справі доказам, чим порушив норми процесуального права, що унеможливлює встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають задоволенню частково, а ухвалене у справі рішення апеляційного суду - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_21, від імені якого діє представник ОСОБА_25, Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон Біол Продукт» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 26 травня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: О.І. Євтушенко

В.І. Мартинюк

О.М. Ситнік

О.В. Ступак