Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц778/1658/15 Головуючий у 1 інстанції: Щербак Ю.В.
Суддя-доповідач: Стрелець Л.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізькій області у складі:

головуючого Стрелець Л.Г.

суддів Гончар М.С.

Каракуші К.В.

при секретарі: Мосіній О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 18 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, ПАТ "Альфа-Банк" про захист прав споживача, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, який в ході розгляду справи був неодноразово уточнений, до ФОП ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_5, ПАТ "Альфа-Банк" про захист прав споживача.

В обґрунтування позову зазначала, що 18.03.2014 року вона уклала договір за індивідуальним номером заказу DO-2990 з відповідачем ОСОБА_5 на виготовлення ПВХ конструкцій на загальну суму 19 613 грн. 21 коп.

Умовою укладання договору було надання їй заводом-виробником розстрочки оплати вартості замовлення та знижку 20% на виготовлення конструкції.

На підтвердження такою пропозиції вона отримала картку клієнта заводу-виробника.

Вона погодилась на такі умови та підписала договір не читаючи його змісту, бо він був виготовлений дрібним шрифтом.

Ознайомившись з текстом підписаного договору, вважає. що її було ошукано, оскільки вона не була попереджена про надання їй банківського кредиту, в той час, як кредитний договір з банком виявився укладеним того ж дня, тобто 18 березня 2014 року.

Крім того, в договорі підряду не зазначені об'єм та схема виконаних робіт, матеріал виробів, їх кількість та вартість.

Не погодившись з умовами підписаних договорів, вона, у той же день зателефонувала до офісу заводу-виробника та до банку з вимогою розірвання договору, але відповідачі заперечили таку можливість, а надалі всіляко уникали спілкування.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд розірвати договір DO-2990від 18 березня 2014 року. укладений між нею та ФОП ОСОБА_5 - представником ФОП ОСОБА_4 внаслідок здійснення останніми нечесної підприємницької практики з моменту його укладення, розірвати кредитний договір № 401595457 від 18.03.2014 року, укладений між нею та ПАТ "Альфа-Банк" внаслідок здійснення останнім нечесної комерційної практики з моменту його укладення, стягнути з розрахункового рахунку ФОПФ ОСОБА_4 на розрахунковий рахунок ПАТ "Альфа-Банк" суму кредиту у розмірі 16 868 грн.

Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 18 грудня 2014 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У судове засідання апеляційного суду сторони не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. ОСОБА_6 надіслала заяву, у якій просить суд розглянути справу без її присутності, апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі. Тому колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу у їх відсутності, як то передбачено частиною 2 статті 305 ЦПК України.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_6 про розірвання договору від 18 березня 2014 року за № DQ 2990, яким вона як замовник доручає виконавцеві ФОП ОСОБА_5 виготовити та передати у власність ПВХ: „Vikna1and", „LIDER" конструкцій ( вироби) за цінами виконавця суд виходив з того, що вказаний договір є неукладеним, оскільки не був підписаний ОСОБА_7, як стороною договору, що суд розцінив як відсутність волевиявлення сторони щодо визначеного кола істотних умов.

З таким правовим обґрунтування відмови в задоволенні позову колегія суддів не погоджується виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості./

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Тобто, положення даної статті надають учасникам цивільного обороту право вільно, виходячи з власних інтересів, вирішувати, вступати їм у договірні відносини чи не вступати а також вільно вибрати майбутнього контрагента у договірних відносинах.

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відсутність підпису ФОП ОСОБА_5 у спірному договорі та наявність печатки ФОП ОСОБА_5 у цьому договорі не свідчить про те, що договір не укладений у зв'язку з відсутністю волевиявлення ФОП ОСОБА_5 Оскільки якщо договір завірено печаткою і сторони визнають його, то не можливо визнавати його неукладеним.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 866 цього Кодексу договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов.

Отже виходячи з положень ст. 866 ЦК України у суду першої інстанції не було правових підстав вважати договір № DQ 2990 неукладеним.

Проте не встановлено судом і підстав для його розірвання.

Спір між сторонами виник фактично у зв'язку з оплатою послуг за договором побутового підряду.

Як вбачається з матеріалів справи сторони 18 березня 2014 року сторони уклали договір № DQ 2990, відповідно до якого виконавець ФОП ОСОБА_5 зобов"язався виготовити та передати у власність ПВХ: „Vikna1and", „LIDER" конструкцій ( вироби) за цінами виконавця. Зазначений договір підписано позивачкою ОСОБА_6, та скріплено печаткою ФОП ОСОБА_7 (а.с. 6-7). На підставі зазначеного договору позивач уклала кредитний договір № 401595457 з ПАТ „Альфа Банк" на отримання кредиту в сумі 19613,95 грн. ( п.2.1 договору).

Зі змісту кредитного договору № 401595457 вбачається п.2.5 договору, що кредит надається позичальникові для оплати товарів згідно з переліком, що вказаний у специфікації № 401595457 від 18 березня 2014 року в загальній сумі 16868 грн. шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ФОП ОСОБА_4

Частиною 6 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору.

Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов'язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором.

Споживач також сплачує відсотки за період між моментом одержання коштів та моментом їх повернення за ставкою, встановленою в договорі.

Обґрунтовуючи позов, щодо розірвання кредитного договору, позивач посилалась, на те, що маючи намір розірвати кредитний договір, вона з 18 березня 2014 року неодноразово телефонувала до банку з вимогою про розірвання договору та на підтвердження цієї обставини надала роздруківку телефонних дзвінків (а.с 26-32).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо розірвання кредитного договору № 401595457 від 18 березня 2014 року суд правильно виходив з того, що ОСОБА_3 не виконала вимогу Закону України „Про захист прав споживачів" щодо умови розірвання укладеного нею кредитного договору, бо письмове повідомлення вона надіслала лише 29 квітня 2014 року, що значно пізніше встановленого строку. До того ж Законом встановлений обов'язок споживача оформити відкликання саме письмовим повідомленням, а не телефонними дзвінками.

Посилання апелянта на те, що під час укладання кредитного договору не був присутній представник банку суперечить встановленим по справі обставинам.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до п. 2.3. кредитного договору, кредит наданий на строк до 19 березня 2016 року. До кредитного договору наданий графік платежів, розрахований на 2 роки, який був підписаний представником банку та позичальником ОСОБА_3 (а.с. 45)

Відповідно до ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін

у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених

договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

За вказаних обставин висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не наведено достатніх підстав для розірвання кредитного договору є правильним та обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції в цій частині не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Між тим, ухвалене по справі рішення про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_3 щодо розірвання договору № DQ 2990, укладеного між позивачем та ФОП ОСОБА_5 підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови, виходячи із недоведеності позовних вимог.

Керуючись ст.ст.307, 309, 314,317 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково

Рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 18 грудня 2014 року в цій справі в частині відмови в задоволенні позову, щодо розірвання договору № DQ 2990 від 18 березня 2014 року, укладеного між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_5 - представником ФОП ОСОБА_4 змінити правове обґрунтування відмови в задоволенні позову, відмовити у позові за недоведеністю.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: