Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/1056/15 Головуючий у 1 інстанції Пантилус О.П.
Суддя-доповідач Дзярук М.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.,

Суддів: Дзярука М.П.,

Трофимової Д.А.,

При секретарі Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 27 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми збитків та процентів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення суми збитків та процентів.

В позові уточненому в ході судового розгляду, зазначав, що 03.01.2007 року між ним та ОСОБА_4 був укладений договір позики на суму 50 000 грн. 00 коп. Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 10.12.2013 року, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму боргу за договором позики в розмірі 50 000 грн. 00 коп. На даний час рішення суду боржником не виконано. На підставі ст. 625 ЦК України, інфляційні втрати станом на жовтень 2014 року складають 8207 гри. 98 коп., 3 % річних з серпня 2013 року по жовтень 2014 року складають 1750 грн. 00 коп. Крім того, у зв'язку з неповерненням ОСОБА_4 позики, він поніс значні збитки в сумі 31008 грн. 39 коп., які пов'язані з інфляційними процесами в Україні, а саме неможливістю придбати за цю ж суму грошей в національній валюті однакову кількість іноземної валюти у доларах США. у зв'язку з девальвацією гривні.

Посилаючись на викладені обставини просив суд стягнути з ОСОБА_4 на його користь суму збитків 39 216 грн. 37 коп. та суму процентів 1750 грн. 00 коп. за невиконання договору позики.

Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 27 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

В порушення вимог ст.27 ЦПК України, суд першої інстанції не сприяв всебічному і повному з"ясуванню дійсних обставин справи та ухваленню законного та обґрунтованого рішення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач подав суперечливі докази щодо часу виникнення прострочення у поверненні позики, а тому не довів наявність заборгованості, у зв'язку з чим прийшов до помилкового висновку, що правові підстави для відповідальності за прострочення виконання грошового зобов'язання відсутні.

Однак, з такі висновки є помилковими, суперечать обставинам справи та зібраним у справі доказам .

З матеріалів справи вбачається, що 03.01.2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір позики, за яким остання отримала 50 000,00 грн. Термін повернення встановлено не було.

08.08.2013р. ОСОБА_3 звернувся до суду до ОСОБА_4 з вимогою про стягнення боргу за договором позики. Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 10.12.2013р. позов ОСОБА_3 був задоволений та з ОСОБА_4 на його користь було стягнуто 50 000,00 грн. Рішення суду до теперішнього часу не виконано.

Звернення ОСОБА_3 до суду 08.08.2013р. з позовом про стягнення суми боргу є його повідомленням до ОСОБА_4 про повернення боргу, тому при розрахунку індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми слід виходити з часу прострочення з моменту такого звернення позивача до суду.

У відповідності з вимогам ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.

Сума боргу 50 000грн. з урахуванням індексу інфляції за період з вересня 2013р. по вересень 2014р. становить 58 207,98 грн., тобто сума інфляційних нарахувань становить 8 207,98 грн.

Кількість місяців прострочення зобов'язання ОСОБА_4 складає 14 місяців за період з серпня 2013р. по жовтень 2014р., 3% річних за прострочення зобов'язання від 50 000грн. складає 1 750,00грн. Зазначені суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. В ході розгляду справи відповідач не спростувала розрахунку суми боргу.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача упущеної вигоди, колегія суддів приходить до слідуючого.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові задані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Вимоги позивача про стягнення упущеної вигоди базуються на розрахунку можливого прибутку у разі розміщення спірних коштів у доларах США. Такі розрахунки є теоретичними, побудовані на припущеннях та можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені відповідними документами. У зв"язку з зазначеним, вимоги позивача про стягнення упущеної вигоди не підлягають задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України однією з підстав для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції слід скасувати, постановити нове рішення про часткове задоволення позову та стягнення судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,307,309,314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 27 листопада 2014 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми збитків та процентів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 інфляційне нарахування на суму боргу у розмірі 8 207,98 грн. та три проценти річних у розмірі 1 750,00 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 130,22 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: