Справа № 0418/2925/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі : головуючого судді Маймур Ф.Ф.

при секретарі Величко О.М.

за участю: представників позивача - ОСОБА_1

представника третьої особи - Сущенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Відділу ГУДМС України в Дніпропетровській області, треті особи - Управління-служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровської районної в м. Дніпропетровську ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про усунення перешкод у користуванні квартирою, -

В С Т А Н О В И В:

23.04.2012 року ОСОБА_3 звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Відділу ГУДМС України в Дніпропетровській області, треті особи - Управління-служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровської районної в м. Дніпропетровську ради, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні квартирою (т.1 а.с. 1-2)

Ухвалою суду від 11.12.2014 року до участі у розгляді справи в якості третьої особи було залучено - ОСОБА_7(т.2 а.с.20)

Позивач у позовній заяві та представник у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог, з урахуванням уточнень, посилались на те, що з 06.09.2010 року позивачу на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Котенок Т.В. належить квартира АДРЕСА_1. У квартирі зареєстровані відповідачі по справі та їх донька ОСОБА_9,ІНФОРМАЦІЯ_3, які були в ній зареєстровані у 2003 році, як член сім'ї спадкодавця. До сьогоднішнього дня позивач не може користуватися зазначеною квартирою, у зв'язку з тим, що відповідач постійно заважає їй у здійсненні її прав власника, на підставі викладеного просив суд усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом виселення відповідачів з квартири за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення та зняття даних осіб з реєстраційного обліку(т.1 а.с.23-24)

В судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, на їх задоволенні наполягав.

Відповідач у судовому засіданні разом зі своїми представниками неодноразово зазначали, що проти позовних вимог, оскільки обставини викладені у позову не відповідають дійсності, оскільки договору дарування від 06.09.2010 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 є недійсним, оскільки фактично у 2002 році між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вже було укладено договір купівлі-продажу квартири без нотаріального оформлення, відповідачем було передано ОСОБА_6 вартість квартири, а тому вимоги позивача є безпідставними, а дії направлення на приховання фактичної ситуації(т.1 а.с.41-42)

Треті особи - Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Управління-служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровської районної в м. Дніпропетровську ради своїх представників у судове засідання не направили, надали заяви з проханням розглядати справу за відсутності представників третіх осіб(а.с.31-32,200)

Представник третьої особи - ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 належить квартира АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 06.09.2010 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Котенок Т.В. зареєстрованого за № 2104, що підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах справи (т.1 а.с.4-5)

Встановлено, що 27.07.2003 року в квартирі АДРЕСА_1 була зареєстровані ОСОБА_4 та 28.12.2010 року - ОСОБА_9, 2010 р.н., , що підтверджується копією довідками № 3006476 та 006477 виданих 03.10.2013 року Відділом ГУДМС України в Дніпропетровській області (т.1 а.с. 173-174)

Також встановлено, що фактично проживають в квартирі АДРЕСА_1: ОСОБА_4, ОСОБА_9 та ОСОБА_5, що підтверджується відповідним актом від 18.09.2013 року(т.1 а.с.174)

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Житлового кодексу України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно до вимог ст. 405 ЦК України - члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей.

Згідно ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Суд не може прийняти до уваги посилання відповідача на неправомірність набуття позивачем права власності на кватиру та твердження про те, що квартира є її власністю, оскільки суду не було надано жодного доказу на підтвердження даних обставин.

При вирішенні питання про виселення малолітньої дитини суд враховую, що за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2, приходить до висновку, що права дитини не будуть порушені.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у ході судового розгляду в їх сукупності, та приймаючи до уваги, що позивач на день розгляду справи є власником квартири АДРЕСА_1, однак житловою площею цієї квартири користуватися не має можливості, оскільки ОСОБА_4 чинить перешкоди йому у проживанні в даній квартирі, в добровільному порядку виселятися з даної квартири не бажає, отже, приймаючи до уваги, що відповідачі не мають законних підстав перебувати у спірній квартирі, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача та усунути перешкоди ОСОБА_3 у користуванні квартирою АДРЕСА_1, з боку ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9 шляхом виселення їх з квартири без надання іншого житлового приміщення та зняття даних осіб з реєстраційного обліку.

Суд приходить до висновку, що реєстрація відповідачів створює незручності і перешкоди позивачу в користуванні власністю, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню і в цій частині.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати понесені позивачем (а.с. 8) покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 319, 321, 328, 369, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 150, 155 Житлового Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215, 226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Усунути перешкоди ОСОБА_3 у користуванні квартирою АДРЕСА_1, з боку ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9 шляхом виселення їх з квартири за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення та зняття даних осіб з реєстраційного обліку.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 у рахунок повернення судових витрат по 171,25 грн. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ф.Ф. Маймур