Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2015 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Пушкарьової С.П.

при секретарі Четвертак Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

У позові ОСОБА_1 вказала, що 01 грудня 2014 року між нею та відповідачем укладено договір позики у простій письмовій формі на суму 20 000 (двадцять тисяч) доларів США по курсу НБУ 23 грн. за один долар станом на лютий 2014 року, що еквівалентно 460 000 грн. (чотириста шістдесят тисяч) гривень, які ОСОБА_2 зобовязався повернути до 07.07.2015 року. Факт отримання грошей був зафіксований власноруч складеною розпискою позичальника у присутності свідків. Позика була надана на власні потреби. ОСОБА_1 неодноразово зверталась до відповідача з вимогою повернути їй гроші, однак він відмовлявся, посилаючись на їх відсутність. Тому ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача на її користь суму боргу в розмірі 460 000 (чотириста шістдесят тисяч) гривень, а також сплачені нею витрати на оплату судового збору в розмірі 4600 грн.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилась, але до суду надійшла заява з проханням справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити на підставах, викладених у позові.

ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, але до суду надійшла заява з проханням справу розглянути без його участі. Позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Вислухавши пояснення сторін, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Як встановлено у судовому засіданні згідно договору позики від 01.02.2014 року, укладеного між сторонами, ОСОБА_2 взяв у борг гроші у загальній сумі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США по курсу НБУ 23 грн. за один долар станом на лютий 2014 року, що еквівалентно 460 000 грн. (чотириста шістдесят тисяч) гривень у ОСОБА_1 та зобов'язався

повернути зазначену суму до 07 липня 2015 року, що підтверджується розпискою (а.с. 6).

Таким чином встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, що витікають з договору позики, які регулюються нормами ЦК України.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.ст. 525,526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З викладеного виходить, що підставою для предявлення вимоги позикодавцем до позичальника про повернення грошових коштів та сплати грошової суми відповідно до ст. 625 ЦК України є невиконання або несвоєчасне виконання позичальником свого зобовязання.

Відповідно до ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобовязання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку.

Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Проте якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на показаннях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані в меншій кількості, ніж встановлено договором. Договір позики є укладений з моменту передання грошей. Договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладання договору позики та його умов

може бути представлена розписка позичальника.

Згідно правової позиції Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13), письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Враховуючи, що до теперішнього часу відповідачем ОСОБА_2 сума заборгованості за договором позики не повернута, належних та достовірних документів про погашення вказаних сум відповідачем суду не надано, тому суд вважає необхідним захистити права позивачки ОСОБА_1 шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики у розмірі 460 000 грн. (чотириста шістдесят тисяч) гривень.

Виходячи із задоволення позовних вимог, суд відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки ОСОБА_1 понесені нею судові витрати за сплачений судовий збір у розмірі 4 600 грн. 00 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 110, 119, 120, 122, 131, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 525, 526, 530, 545, 610, 612, 625, 629, 1046, 1047, 1049, 1050, 1051 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення боргу за договором позики, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ПІН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики у розмірі 460 000 грн. 00 коп. та витрати на оплату судового збору в розмірі 4 600 грн. 00 коп., а всього 464 600 (чотириста шістдесят чотири тисячі шістсот) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_3