Номер провадження: 22-ц/785/5578/15
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Бабій А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Бабія А. П.

суддів Варикаші О. Д., Станкевича В. А.

при секретарі Желєзнові В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним та визнання права власності, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в частині оскарження рішення Київського районного суду м. Одеси від 24. 01. 2013 р.,

в с т а н о в и л а:

24. 07. 2012 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування належної йому АДРЕСА_1 від 28. 10. 2005 р., укладеного між сторонами, тому, що цей договір ним було укладено під впливом помилки.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24. 01. 2013 р. (з урахуванням ухвали цього ж суду від 14. 03. 2013 р. про усунення описки) зазначений позов ОСОБА_2 задоволено, визнано недійсним договір дарування від 28. 10. 2005 р., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, серії НОМЕР_1, зареєстрований в реєстрі за № 7-2342 та застосовано реституцію шляхом передачі нерухомого майна ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 і визнано право власності на вказану квартиру за ОСОБА_2

15. 05. 2015 р. Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій ставить питання про скасування вказаного рішення суду як незаконного та необґрунтованого з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вказаного позову. Зокрема, вказано, що позов задоволено у зв'язку з визнанням його відповідачем без встановлення об'єктивної істини, а банк не був залучений до участі у справі в той час як спірна квартира на момент ухвалення судом рішення та на теперішній час знаходиться в іпотеці банку як забезпечення виконання ОСОБА_4 своїх обов'язків за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_4 Ю та АКІБ «УкрСиббанк», який продав право вимоги за цим кредитним договором та договором забезпечення за ним на користь ПАТ «Дельта Банк», суд не перевірив наявність чи відсутність обтяжень щодо спірного майна, а позовна заява ОСОБА_2 направлена на виведення спірної квартири з-під обтяження її іпотекою, що порушує права ПАТ «Дельта Банк».

В судовому засіданні ОСОБА_5, представник ПАТ «Дельта Банк», підтримав доводи апеляційної скарги, а ОСОБА_6, представник ОСОБА_2, вважає рішення суду правильним.

Розглянувши доводи скарги і перевіривши матеріали справи в межах заявлених заявником вимог та апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування спірної квартири суд першої інстанції виходив з визнання позову відповідачем і того, що вказаний договір був укладений позивачем під впливом помилки.

Проте погодитися з висновками суду першої інстанції в повному обсязі неможливо з таких підстав.

Судом встановлено, що договором дарування від 28. 10. 2005 р., посвідченим державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори, ОСОБА_2, дідусь, подарував, а ОСОБА_3, онука, прийняла в дар АДРЕСА_1, яка складається з двох кімнат, загальною площею 45,3 кв. м., у тому числі житловою - 27,4 кв. м., що зареєстровано в реєстрі за № 7-2342.

Згідно витягу від 23. 06. 2006 р. про реєстрацію права власності на нерухоме майно комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» 23. 06. 2006 р. було зареєстровано право власності на вказану квартиру за ОСОБА_3 на підставі зазначеного договору дарування.

За договором про надання споживчого кредиту № 0 від 27. 03. 2007 р. АКІБ «УкрСиббанк» (в подальшому ПАТ «Укрсиббанк») надав ОСОБА_4 кредит в розмірі 37000 доларів США на строк з 27. 03. 2007 р. по 27. 03. 2017 р.

За нотаріально посвідченим іпотечним договором від 27. 03. 2007 р., укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_3 (іпотекодавець), як майновий поручитель ОСОБА_4, з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 27. 03. 2007 р. з боку ОСОБА_4 передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно - АДРЕСА_1, у разі невиконання чи неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду і 27. 03. 2007 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Самаріною О. С., яка посвідчила вказаний договір було накладено заборону відчуження зазначеної у договорі квартири, яка належить ОСОБА_3, до припинення чи розірвання цього договору, про що є відмітка на самомому іпотечному договорі.

В п. п. 2.4.1, 2.4.2 цього іпотечного договору зазначено, що іпотекодавець зобов'язаний не порушувати прав іпотекодержателя, що надані останньому Законом України «Про іпотеку» і виконувати обов'язки, що покладені на іпотекодавця за Законом України «Про іпотеку», за п. 6.2 договору він укладається з реєстрацією обтяження в Державному реєстрі іпотек, а за п. 6.8 цього договору сторони домовились, що цей договір укладається з накладенням нотаріусом заборони відчуження предмету іпотеки.

08. 12. 2011 р. між ПАТ «УкрСиббанк» (в якості продавця) і ПАТ «Дельта Банк» (в якості покупця) було укладено нотаріально посвідчений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» за своїми кредитними договорами уступив право вимоги на користь ПАТ «Дельта Банк», в тому числі щодо кредитного договору про надання споживчого кредиту № 0 від 27. 03. 2007 р., укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 та іпотечного договору від 27. 03. 2007 р., укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3

24. 07. 2012 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування належної йому АДРЕСА_1 від 28. 10. 2005 р., укладеного між сторонами, тому, що цей договір ним було укладено під впливом помилки.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи позову, а ОСОБА_3 позов визнала, не заперечувала проти його задоволення.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24. 01. 2013 р. зазначений позов ОСОБА_2 задоволено, визнано недійсним договір дарування від 28. 10. 2005 р., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, серії НОМЕР_1, зареєстрований в реєстрі за № 7-2342 та застосовано реституцію шляхом передачі нерухомого майна ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 і визнано право власності на вказану квартиру за ОСОБА_2

В рішенні суду є посилання на зміст позову, оспорюваний договір дарування квартири і пояснення представника позивача та визнання позову відповідачем.

При цьому, як зазначив суд першої інстанції у цьому рішенні, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню і тому інші докази судом не досліджувалися.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22. 10. 2014 р. відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_9, АКІБ «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору іпотеки вказаної квартири, скасування заборони відчуження квартири, вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про заборону відчуження квартири, вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про іпотеку квартири та усунення перешкод щодо реєстрації та здійснення права власності і ця справа до теперішнього часу не розглянута.

Вказані обставини підтверджені матеріалами справи, в тому числі наданими ПАТ «Дельта Банк» до апеляційного суду і дослідженими в порядку ст. 303 ч. 2 ЦПК України доказами, неподання яких до суду першої інстанції є поважним у зв'язку з розглядом справи в суді першої інстанції без притягнення до участі у справі іпотекодержателя спірної квартири, і не спростовані сторонами.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що на порушення умов вказаного іпотечного договору і положень ст. 9 Закону України «Про іпотеку», за якими іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя відчужувати предмет іпотеки, і ст. 10 Закону України «Про іпотеку», за якими іпотекодавець повинен своєчасно повідомляти іпотекодержателя про будь-які обставини, що можуть негативно вплинути на права іпотекодержателя за іпотечним договором, іпотекодавець ОСОБА_3 не повідомляла іпотекодержателя про наявність цивільної справи про визнання недійсним договору дарування, на підставі якого вона як власник уклала з банком іпотечний договір, а також не поставила до відома суд першої інстанції про знаходження спірної квартири в зазначеній іпотеці, внаслідок чого ні ПАТ «УкрСиббанк», ні ПАТ «Дельта Банк» не приймали участь у справі і не були притягнуті судом до участі у справі, що порушило права вказаних юридичних осіб та призвело до передчасного вирішення спору на підставі лише наявних у справі доказів.

Свій висновок апеляційний суд основує на тому, що згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Крім того, ця обставина (розгляд даної справи за відсутності вказаних осіб, пов'язаних з дією іпотечного договору щодо спірної квартири) з урахуванням подальшого звернення до суду першої інстанції ОСОБА_2 з позовною заявою до ОСОБА_9, АКІБ «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору іпотеки вказаної квартири, скасування заборони відчуження квартири, вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про заборону відчуження квартири, вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про іпотеку квартири та усунення перешкод щодо реєстрації та здійснення права власності, яка до теперішнього часу не розглянута, має істотне значення, в тому числі з точки зору дотримання права банку на доступ до правосуддя у зв'язку з взаємопов'язанністю цих позовів (справ), але суд апеляційної інстанції на стадії апеляційного провадження не наділений повноваженнями залучення до участі у справі сторін, які мають брати участь у справі, але не притягнуті до участі в її розгляді.

Тому ухвалене судом першої інстанції рішення про задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним та визнання права власності не відповідає вимогам закону, є необґрунтованим та передчасним.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскаржуване судове рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного та передчасного вирішення справи, а тому відповідно до ст. ст. 11, 303, 307, 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним та визнання права власності.

Викладене не позбавляє ОСОБА_2 права звернутися до суду з позовом про визнання договору дарування недійсним та визнання права власності з притягненням до участі у справі усіх заінтересованих осіб з урахуванням наявності в провадженні Київського районного суду м. Одеси справи за позовом ОСОБА_2 з позовною заявою до ОСОБА_9, АКІБ «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору іпотеки вказаної квартири, скасування заборони відчуження квартири, вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про заборону відчуження квартири, вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про іпотеку квартири та усунення перешкод щодо реєстрації та здійснення права власності.

Керуючись ст. ст. 209, 304, 307 ч. 1 п. 2, 309, 313-316, 317, 318, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 24. 01. 2013 р. скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_10 про визнання договору дарування недійсним та визнання права власності.

Судове рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області А. П. Бабій

О. Д. Варикаша

В. А. Станкевич