Провадження № 2/161/400/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 лютого 2015 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Філюк Т.М.

при секретарі Марчак Е.Є.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 27 жовтня 2002 року. Шлюб був зареєстрований Гіркополонківською сільською радою Луцького району, актовий запис № 17. Від даного шлюбу у них народилось четверо дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, в сім'ї постійно виникають сварки та суперечки, між ними немає взаєморозуміння та взаємоповаги.

Крім того, зазначає, що з відповідачем спільне господарство не ведеться, малолітні діти перебувають на її утриманні. ОСОБА_2 є здоровим та працездатним, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей.

Просить розірвати шлюб, укладений 27 жовтня 2002 року між нею та ОСОБА_2 та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі по 500 гривень на кожну дитину.

В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав викладених в ньому, просила його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, заперечував щодо розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів, вказував що буде добровільно надавати допомогу на утримання дітей.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27 жовтня 2002 року, зареєстрованому Гіркополонківською сільською радою Луцького району, актовий запис № 17. Від даного шлюбу у них народилось четверо дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній.

Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю" встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач тривалий час подружніх стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально. Наданий судом термін для примирення не дав бажаного результату.

Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім'ї, та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення сторонами щодо збереження сім'ї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що шлюб слід розірвати.

Судом встановлено, що неповнолітні діти перебувають на утриманні матері - ОСОБА_1, відповідач свого обов'язку утримувати неповнолітніх дітей не виконує.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що відповідача офіційно не працює, а тому, визначити його реальний дохід не можливо. Однак, дана обставина, на думку суду, не звільняє його від обов'язку утримувати неповнолітніх дітей, батьком яких він є.

Частина заробітку (доходу) матері, батька, як передбачає ст. 183 СК України, визначається судом. При цьому розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З врахуванням вищенаведеної норми Закону, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а саме - по 385 гривень щомісячно на кожну дитину, які підлягають стягненню починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дітьми повноліття.

При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд врахував стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, стягувача аліментів.

Також судом враховано розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, який станом на лютий 2015 року становить для дітей віком до 6 років - 1032,00 гривні, для дітей віком від 6 до 18 років - 1286 гривень.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов'язкового негайного виконання.

З відповідача слід стягнути в доход держави 243 гривні 60 копійок судового збору.

Крім того з відповідача в користь позивача слід стягнути з 243 гривні 60 копійок судового збору, сплачені останньою при звернені до суду.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 213, 214, 215, п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, на підставі ст.ст. 110, 111, 112, 180, 181,182, 183 СК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_7 року в м. Луцьку, та ОСОБА_1 яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 року в с. Оздів Луцького району Волинської області, зареєстрований 27 жовтня 2002року Гіркополонківською сільською радою, актовий запис № 17 - розірвати.

Стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі по 385 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 04 грудня 2014 року і до досягнення повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітніх дітей у межах суми платежу за один місяць допустити до обов'язкового негайного виконання

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Суддя

Луцького міськрайонного суду Т.М. Філюк