Справа №473/1903/14-ц 23.03.2015 23.03.2015 23.03.2015
Провадження №22-ц/784/291/15
Головуюча першої інстанції: Вострікова Л.В.
Категорія - 39 Доповідач апеляційного суду: Галущенко О.І
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

2015 р., березня місяця, 23 дня м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Лисенка П.П.

Серебрякової Т.В.

із секретарем: Кудра В.М.

з участю

представника

апелянта - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.05.2014 р., у справі за

позовом

ОСОБА_5 до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

встановила:

29.04.2014 р. ОСОБА_5 звернувся з позовом до Вознесенської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позивач зазначав, що він є рідним сином та спадкоємцем першої черги, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частки АДРЕСА_1.

Спадщину після смерті батька прийняла його рідна мати ОСОБА_7 шляхом звернення до нотаріуса з відповідною заявою.

Він, позивач, свого часу не подав заяву нотаріусу про прийняття спадщини, оскільки через правову необізнаність на знав про наявність у нього такого права.

Посилаючись на ці обставини позивач просив визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.05.2014 р постановлено про задоволення позову та надання позивачу додаткового строку терміном два місяці для подачі заяви про прийняття спадщини.

В апеляційній скарзі апелянт ставить питання про скасування рішення і ухвалення нового про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що судом невірно застосовано норми процесуального та матеріального права. Зокрема, не враховано, що спадщину після померлого батька позивача прийняла його мати, бабуся позивача, а остання склала заповіт на свою доньку ОСОБА_4, яка також прийняла спадщину шляхом звернення у встановлений термін до нотаріуса.

Таким чином, рішення про визначення додаткового строку позивачу безпосередньо порушує її права, як особи, що прийняла спадщину та не була, у встановленому процесуальним законом порядку, залучена до участі у справі.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи спір суд вважав, що відповідати за позовом у справі про визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини має місцевий орган самоврядування в особі Вознесенської міської ради.

В той же час, суд встановив , що після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яку прийняла його мати ОСОБА_7

При цьому суд вважав наявними поважні причини, з яких пропущено строк для прийняття спадщини самим позивачем.

Але з такими висновками погодитись неможливо, оскільки до них суд прийшов передчасно, без належного з'ясування обставин справи та врахування норм процессуального законодавства і спадкового права.

Так, статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк тривалістю шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з положеннями ст. 1289 ЦК України спадкоємець вправі прийняти спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на протязі шести місяців з дня її відкриття.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Підставою для задоволення цих вимог може бути, доведений належними доказами, факт поважності причин, з яких пропущено строк для подачі відповідної заяви спадкоємцем.

Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що при вирішенні питання про визначення особі додаткового строку, суд має дослідити поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

В тому разі, коли спадщину прийняли інші спадкоємці, які не давали згоди, за правилами ч.2 ст. 1272 ЦК, на включення позивача до кола спадкоємців, до участі у справі у якості відповідача, за змістом статей 32, 33 ЦПК України, за відповідним клопотанням позивача мають бути залучені зазначені особи, або їх правонаступники.

І лише у тому випадку, коли спадкоємці відсутні, або вони відмовилися від прийняття спадщини шляхом подачі нотаріусу відповідної заяви, до участі у справі у якості відповідача має бути залучено уповноважений орган місцевої територіальної общини. залучено

Суд, відповідно до положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України, зобов'язаний роз'яснити позивачу його права та обов'язки та належним чином попередити про наслідки вчинення або невчинення відповідних процесуальних дій.

Якщо відповідач відповідного клопотання про залучення належного відповідача не заявить чи не погодиться на заміну неналежного відповідача належним, то у задоволенні позову до неналежного відповідача має бути відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є рідним сином та спадкоємцем першої черги померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6.

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частки житлової квартири АДРЕСА_1, яку прийняла інший спадкоємець першої черги -ОСОБА_7, з отриманням відповідного свідоцтва.

Після смерті ОСОБА_7, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_2 спадщину у вигляді цілої квартири прийняла її донька ОСОБА_4

Вирішуючи спір, суд не врахував цих обставин і відповідно до положень ст. 33 ЦПК України не вирішив питання щодо залучення до справи у якості належного відповідача спадкоємця, який прийняв спадщину.

При цьому, суд не врахував, що рішення про визначення додаткового строку позивачу безпосередньо порушує права спадкоємця, як особи, що прийняла спадщину та не була, у встановленому процесуальним законом порядку, залучена до участі у справі.

Встановлені порушення норм процесуального права та не врахування норм спадкового права, є підставою для скасування рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Ухвалюючи таке рішення колегія суддів виходить з того, що відповідати за позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини має спадкоємець, що прийняв спадщину, а не орган місцевого самоврядування.

Оскільки позову до спадкоємця про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не пред'явлено, то у позові до Вознесенської міської ради, за таких обставин, має бути відмовлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, судова колегія

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.05.2014 р. - скасувати та постановити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: О.І.Галущенко

Судді: Т.В.Серебрякова

П.П. Лисенко