Справа № 455/197/15 Головуючий у 1 інстанції: Лойзик М.В.
Провадження № 22-ц/783/4436/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Кабаля І.І., Монастирецького Д.І.,

секретаря Куцика І.Б.,

з участю представника апелянта ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_3 на рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 13 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа Трушевицька сільська рада Старосамбірського району Львівської області про усунення перешкод у користуванні будинком, господарськими спорудами та земельною ділянкою,-

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа Трушевицька сільська рада Старосамбірського району Львівської області про усунення перешкод у користуванні будинком, господарськими спорудами та земельною ділянкою задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_4 перенести господарську будівлю та гноярню (гноєсховище), що знаходиться на земельній ділянці №28 у селі Трушевичі Старосамбірського району на відстань 15 метрів від житлового будинку та на відстань 20 метрів від колодязя, що знаходяться на земельній ділянці №27 Старосамбірського району.

Вирішено питання судових витрат.

В решті позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 13 травня 2015 року оскаржили позивач ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_3

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт ОСОБА_2 посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, без дослідження усіх доказів у справі та є таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті його позовних вимог в частині зобов»язання відповідачки забрати вмисно насипаний грунт від його огорожі. В частині задоволення позовних вимог рішення суду ним не оскаржується.

Апелянти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 обґрунтовують апеляційну скаргу тим, що суд безпідставно у своєму рішенні посилається на норми ДБН 360-92 п.3.31, які носять лише рекомендаційний характер. Стосовно дощатого свинарника, то така господарська будівля відсутня взагалі і її ніколи не було, а тому відсутній сам предмет позову.

Просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_2 повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції, оскільки вони зроблені на підставі правильно встановлених існуючих правовідносин між сторонами, а доводи апеляційної скарги правильності оскаржуваного рішення не спростовують. До такого висновку колегія суддів дійшла з врахуванням наступних обставин.

За приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз»яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що у відповідності із погодженим 25.05.1982 року районним архітектором планом земельної ділянки (а.с.17) на підставі рішення виконкому Старосамбірської районної ради №147 від 20.05.1982 року ОСОБА_2 у селі Трушевичі Старосамбірського району було дозволено будівництво житлового будинку з господарськими будівлями та колодязем.

На підставі рішення виконкому Старосамбірської районної ради №151 від 19.05.1983 року (а.с.10) 10.06.1982 районним архітектором було дозволено перебудову житлового будинку у селі Трушевичі Старосамбірського району ОСОБА_5

Також встановлено, що після смерті ОСОБА_5, який згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.43) 07.05.2010 року був зареєстрований власником житлового будинку №28 по вул.Джерельна у селі Трушевичі, цим будинком користується його дружина ОСОБА_4

Комісією Старосамбірської районної державної адміністрації 13.08.2014 року (а.с.14) встановлено, що будівлі та споруди на сусідніх земельних ділянках ОСОБА_2 та ОСОБА_5 у селі Трушевичі Старосамбірського району не відповідають планам відповідно від 25.05.1982 року та від 10.06.1983 року.

Крім того, цією ж комісією встановлено, що відстань між господарськими будівлями та майданчиком для компосту до житлових будинків не відповідає нормам (таблиці 3.2а п.3.25а.ДБН 360-92 «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень).

У зв'язку із наведеним, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було рекомендовано привести розташування будівель у відповідність до планів земельних ділянок, а розташування майданчиків для компосту у відповідність до санітарних та будівельних норм. Проте сторони не виконали цих рекомендацій.

Актами обстеження комісії Трушевицької сільської ради від 16.01.2015 року, 27.01.2015 року, 12.02.2015 року та планом-схемою розташування житлових будинків, приміщень та споруд (а.с.8) підтверджений факт невідповідності розташування існуючих житлових будинків, господарських споруд ОСОБА_2 та ОСОБА_5, затвердженим відповідно від 25.05.1982 року та від 10.06.1983 року планам (а.с.10,17).

У відповідності з цими актами відстань від гноярні (гноєсховища), розташованої у господарстві, яким користується ОСОБА_4, до житлового будинку ОСОБА_2 становить 10.6 метра, а до колодязя - 11.6 метра; відстань від найближчої господарської будівлі господарства ОСОБА_4 до колодязя ОСОБА_2 - 9.6 метра.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що пунктом 3.25а. ДБН 360-92 «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень (таблиці 3.2а) встановлено, що відстань між житловими будинками та господарськими будівлями і спорудами слід приймати відповідно до санітарних норм за таблицею 3.2а, тобто не менше 15 метрів, а відстань між господарськими будівлями, майданчиками для компосту і колодязями з питною водою - не менше 20 метрів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що наведене свідчить про невідповідність санітарним нормам розташування гноєсховища та господарської споруди ОСОБА_4 від житлового будинку та колодязя ОСОБА_2, що може призвести до негативного впливу на безпеку життя і здоров'я останнього.

Згідно із ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як встановлено судом, розташування будівель і споруд сторін не відповідає затвердженим їм у встановленому порядку планам; рекомендації уповноваженої комісії привести розташування будівель у відповідність до планів земельних ділянок, розташування майданчиків для компосту у відповідність до санітарних та будівельних норм сторонами не виконано; проте очевидним є порушення прав позивача на безпечне користування житловим будинком та питною водою.

За таких обставин, слід вважати вірними висновки суду першої інстанції про те, що вимога позивача зобов'язати ОСОБА_4 перенести господарську будівлю та гноярню (гноєсховище), що знаходиться на її земельній ділянці №28 по вул. Джерельна у с. Трушевичі Старосамбірського району на відстань 15 метрів від житлового будинку та на відстань 20 метрів від колодязя, що знаходяться на земельній ділянці № 27 по вул. Джерельна в с. Трушевичі Старосамбірського району є доведеною, випраданою необхідністю забезпечення безпечних умов життя позивачу і в матеріальному плані мало затратною.

Що ж стосується вимог позивача ОСОБА_2 в частині зобов'язання відповідачки забрати зі своєї земельної ділянки шість залізних стовпів, вмонтованих впритул до його огорожі, забрати грунт від його огорожі і перенаправити дощові води із водостічних труб на свою ділянку, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що такі задоволенню не підлягають оскільки спростовані актами обстеження (а.с.9,11,45), у відповідності з якими стовпи огорожі ОСОБА_4 встановлені впритул фундаменту відсутньої огорожі ОСОБА_2, і згідно показань представника відповідачки у випадку встановлення позивачем огорожі будуть демонтовані; факт насипання ОСОБА_4 грунту до бетонної огорожі ОСОБА_2 не встановлено; дощові води з житлового будинку ОСОБА_4 відведені від огорожі ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з аналізу наявних у справі доказів щодо їх достовірності, допустимості кожного окремо, а також достатності і взаємного звязку доказів у їх сукупності,колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості.

З висновками суду слід погодитись, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України. Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 13 травня 2015 року відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.п.1,4, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 13 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Кабаль І.І.

ОСОБА_6