Справа № 579/330/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 березня 2015 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі головуючого судді - Моргуна О.В.

з участю секретаря - Сірої С.І.

з участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кролевець справу за позовом ОСОБА_1 до Кролевецької міської ради Сумської області про визнання права власності на 1/3 частину нерухомого майна за набувальною давністю, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Кролевецького районного суду з позовом про визнання права власності на 1/3 частину нерухомого майна, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 15 лютого 2005 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/3 частин нерухомого майна житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1. Нею виконано ремонтні роботи: перекрито дах, замінено фундамент, вікна, внутрішнє оздоблення, проведено воду, газове опалення. Більше десяти років відкрито безперервно добросовісно використовує весь житловий будинок та земельну ділянку. Інші власники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з частками по 1/6 за кожною чи їх спадкоємці не виявляють інтересу до майна, в будинку не проживають та його не утримують.

Просить суд визнати за нею право власності на 1/3 частину нерухомого майна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 і складається з житлового будинку літ. А-1 загальною площею 73,2 м. кв, житловою площею 48,6 м. кв. та господарських будівель: літня кухня літ. Б, сарай літ. В, гараж літ. Г, погрібник літ. Д, погріб літ. пг, огорожа літ. N за набувальною давністю.

Позивач та її представник в судове засідання з'явилися, позов підтримали повністю з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, позов визнав повністю, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Згідно ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання відповідача суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність його представника.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 2 грудня 1974 року єдиними спадкоємцями після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 є в рівних частках його дружина ОСОБА_6 та дочки ОСОБА_3, ОСОБА_4 Згідно примітки на другу половину спадкового будинку видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_6 До складу спадкового майна входить цілий жилий будинок з належними до цього будинку надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 (а.с.53).

За змістом записів будинкової книги нумерація будинку АДРЕСА_1 змінена на АДРЕСА_1 (а.с.31).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Кролевець Сумської області (а.с.9).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 лютого 2005 року ОСОБА_1 є спадкоємцем майна 2/3 частин житлового будинку загальною площею 61,2 кв. м. з відповідними надвірними будівлями в АДРЕСА_1 (а.с.10).

Згідно довідки КП «Кролевецьке районне бюро технічної інвентаризації» від 6 січня 2015 року № 1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано на ім'я ОСОБА_1 2/3 частки, ОСОБА_3 1/6 частка, ОСОБА_4 1/6 частка (а.с.15).

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в ході судового розгляду підтвердили, що ОСОБА_1 з часу смерті ОСОБА_6 безперервно, відкрито користується всім нерухомим майном за адресою АДРЕСА_1, провела ремонт будинку, газифікувала, забезпечила водогоном.

З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, показання свідків об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно з п. 13 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

З огляду на викладене, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

За змістом позовної заяви та доданих до неї документів позивачеві відомі попередні власники нерухомого майна, які не відмовилися від права власності на належне їм нерухоме майно, і яким не відмовлено у витребуванні майна з чужого володіння.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16, ч. 1 ст. 20 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулась до суду з позовом про захист своїх прав, відповідачем за яким, на її думку, є Кролевецька міська рада.

Ст. 30 ЦПК України передбачає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 11 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства, згідно з яким особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, позивач зробив невірний висновок про те, що Кролевецька міська рада за даним позовом, яка не була і не є власником частини спірного майна зазначеного в позовній заяві є належним відповідачем в справі, вважаючи що міською радою порушені чи невизнанні права позивача.

За змістом заяви Кролевецької міської ради про розгляд справи без участі її представника, вона позов визнає повністю, тобто не порушує, не оспорює, та визнає права позивача, не будучи власником частини спірного майна.

Так, з матеріалів справи вбачається, що будинок за адресою АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності наступним особам: 2/3 частин - ОСОБА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 15 лютого 2005 року, 1/6 частина - ОСОБА_3, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 2 грудня 1974 року, 1/6 частина - ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 2 грудня 1974 року (а.с15).

Отже, вимоги позивача, заявлені саме до Кролевецької міської ради, є безпідставними.

Таким чином, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши вищезазначені нормативні акти, суд прийшов до висновку, що в позові необхідно відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Позивач не позбавлена можливості звернутись з даним позовом до належних відповідачів - співвласників частин будинку.

Відповідно до ст.ст.15, 16, 344 ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до Кролевецької міської ради Сумської області про визнання права власності на 1/3 частину нерухомого майна за набувальною давністю відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Кролевецький районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії рішення - апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.223 ЦПК України.

Рішення виконано суддею на комп'ютері в нарадчій кімнаті .

Повний текст рішення виготовлений 27 березня 2015 року.

Суддя О. В. Моргун