АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

25 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Музичко С.Г., Саліхова В.В.

при секретарі: Кутц А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 13 січня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Подільської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батьком та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 13.01.2015 року позовну заяву направлено до Зінківського районного суду Полтавської області для розгляду за підсудністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу судді та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи по суті. Апелянт зазначає, ухвала є незаконною, необґрунтованою та помилковою з точки зору матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не повно дослідив обставини справи, та не надав жодного значення доказам, які подавалися з позовною заявою для того, щоб прийняти позов та відкрити провадження по справі. Оскільки позивачем заявлені вимоги про визначення місця проживання дитини з батьком та стягнення аліментів, а право вибору за наявності останньої вимоги належить саме позивачу, спір міг бути розглянутий в Подільському районному суді м. Києва за місцем його проживання, в зв'язку з чим підстав направлення справи за підсудністю до Зінківського районного суду Полтавської області у суду не було.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно позовної заяви, ОСОБА_3 був поданий позов до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з батьком та стягнення аліментів

За правилами ч.1 ст.109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або за зареєстрованим в установленому порядку місцем її перебування.

Згідно довідки адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Полтавській області вбачається, що відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

Разом із цим, відповідно до положень ч.1 ст.110 ЦПК України позови про стягнення аліментів можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Позивач зазначає, що проживає у м. Києві за адресою АДРЕСА_1, що територіально відноситься до Подільського району м. Києва. На підтвердження чому надав довідку з ЖЕКу та акт Служби у справах дітей Подільської районної у м. Києві державної адміністрації про проживания дитини з батьком.

Виходячи з положень ч.14 ст. 110 ЦПК позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справ, за винятком виключної підсудності встановленої статтею 114 ЦПК.

Направляючи справу за підсудністю до іншого суду, суд першої інстанції виходив із того, що позивач зареєстрований в Кіровоградській області, й до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності, а тому керуючись ч. 1 ст. 110 ЦПК України, п. 2 ч. 1 ст. 116 ЦПК України цивільну справу слід передати для розгляду до суду за місцем реєстрації відповідача.

Проте, колегія суддів не може погодитися із таким висновком судді.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108-114 ЦПК).

Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснено, що право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 110 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (частина чотирнадцята статті 110 ЦПК).

Якщо позивач при пред'явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не мав права направляти справу за підсудністю до іншого суду з мотивів непідсудності справи Подільському районному суду м. Києва.

Однак при вирішенні питання суддя не взяв до уваги вказані роз'яснення, не перевірив належним чином проживання позивача разом з дитиною у м. Києві за адресою АДРЕСА_1 й дійшов передчасного висновку щодо направлення справи до Зінківського районного суду Полтавської області для розгляду за підсудністю.

За викладених обставин ухвала судді підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу судді Подільського районного суду м. Києва від 13 січня 2015 року - скасувати з передачею питання на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :

Справа № 758/14102/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 3543/2014

Головуючий у суді першої інстанції: Неганова Н.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.