Номер провадження: 22-ц/785/6347/15
Головуючий у першій інстанції Ільченко Н. А.
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Суворова В.О.,

Сватаненка В.І.,

при секретарі Железнові В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментам за договором про виховання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення переплати по аліментам за договором про виховання та утримання дитини.

встановила:

У березні 2015 року ОСОБА_5 (уточнюючи свої позовні вимоги) звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_3 заборгованість по аліментам на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_6, 2003 року народження, за укладеним між ними договором між батьками про виховання та утримання дитини від 27.08.2011 року, за період з вересня 2014 року по квітень 2015 року включно, у загальному розмірі 225315грн., посилаючись на невиконання умов зазначеного договору.

У свою чергу ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічними вимогами до ОСОБА_5 та просив стягнути з неї суму переплати по аліментам на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_6, 2003 року народження, за укладеним між ними договором за червень 2013 року та січень 2014 року у загальному розмірі 3000 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 20.04.2015 рік становить 63172,96 грн..

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено у повному обсязі, а зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 заборгованість по аліментам на утримання малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, за договором між батьками про виховання та утримання дитини від 27.08.2011 року за р. № 5088, за період з вересня 2014 року по квітень 2015 року включно, у загальному розмірі 225315,32 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 суму переплати по аліментам на утримання малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, за договором між батьками про виховання та утримання дитини від 27.08.2011 року за р. № 5088 за червень 2013 року в сумі 21057,65 грн..

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_5 скасувати, та в цій частині ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами 27.08.2011 року був укладений нотаріально посвідчений договір про виховання та утримання дитини, який у встановленому законом порядку не визнаний недійсним та/або не скасований та не оспорюється, а тому умови договору повинні виконуватися.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 частково, суд першої інстанції виходив з того, що дійсно за червень 2013 року є переплата аліментів у розмірі 1000 доларів США, що еквівалентно 21057,65 грн., яка підлягає стягненню.

Вирішуючи спір по суті, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, та не спростовується сторонами, що сторони з 28 червня 2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2011 року.

Від шлюбу подружжя мають малолітнього сина ОСОБА_6, 2003 року народження.

27 серпня 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 був укладений договір про виховання та утримання дитини, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. за р. № 5088, умови якого передбачають порядок виховання та утримання (розмір, строки та порядок виплати аліментів) їх малолітнього сина ОСОБА_6, 2003 року народження, до досягнення його повноліття, та цей договір станом на дату судового розгляду даної справи у встановленому законом порядку не визнаний недійсним та/або не скасований та не оспорюється.

Відповідно до зазначеного договору, після розірвання шлюбу дитина постійно проживатиме разом з матір'ю ОСОБА_5 (яка згодом змінила прізвище на «ОСОБА_5»), а також розмір, строки та порядок виплати ОСОБА_3 аліментів ОСОБА_5 на утримання дитини ОСОБА_6, 2003 року народження.

Так, згідно п. 3 цього договору, у відповідності зі ст.ст. 180, 181, 182 СК України, Платник надає Одержувачу утримання (аліменти) для дитини, а також здійснює інші виплати, встановлені цим договором та законом. Аліменти сплачуються щомісячно у виді твердої грошової суми, розмір якої за домовленістю сторін встановлений у розмірі 15941,40 грн., що в еквіваленті складає 2000 доларів США. Змінення суми та строків договору можливе за згодою сторін. В разі зміни офіційного курсу долару США за даними НБУ сума договору у гривні підлягає корегуванню пропорційно зміні цього курсу без додаткового погодження сторін. Виплата аліментів здійснюється щомісячно, не пізніше 7-го числа поточного місяця за попередній місяць. Виплата аліментів здійснюється готівкою у розмірі, вказаному у п. 3 даного договору. В разі відсутності Одержувача, закриття рахунку або її відмови від одержання аліментів, Платник має право передати суму аліментів в депозит нотаріусу, що буде вважатись виконанням цього договору.

Відповідно до п.п. 6, 10, 11, 12, 13 цього договору, Платник зобов'язується виплатити аліменти, а також інші платежі, передбачені цим договором своєчасно і у відповідному розмірі. Кожна сторона зобов'язується виконувати обов'язки, покладені на неї цим договором та сприяти другій стороні у виконанні її обов'язків. Сторона, що порушила зобов'язання за цим договором, повинна усунути ці порушення. Всі спори, що виникають в процесі виконання цього договору та розбіжності в тлумаченні окремих положень цього договору, вирішуються сторонами шляхом переговорів, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку відповідно до чинного законодавства України. За згодою сторін в період дії договору, зміни та доповнення до нього вносяться шляхом укладення додаткового договору, посвідченого нотаріально. Таким же шляхом цей договір може бути розірвано. Одностороння відмова від виконання договору або одностороння зміна його умов не допускається. При відсутності домовленості між сторонами питання зміни чи розірвання цього договору вирішується в судовому порядку.

Згідно з п. 14 зазначеного договору, у разі невиконання Платником обов'язку по сплаті аліментів, аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Пунктом 15 договору передбачено, що виплата аліментів та додаткових виплат починається в період з вересня 2011 року. Одержувач підтверджує, що на дату укладення цього договору Платник виконував зобов'язання по утриманню дитини добровільно і вона не має по відношенню до нього претензій матеріального характеру, що пов'язані з утриманням дитини.

За заборгованістю ОСОБА_3 перед ОСОБА_5 за аліментами на утримання дитини та за навчання дитини у навчальному закладі за період з вересня 2011 року по квітень 2012 року та з травня 2012 року по серпень 2012 року зверталося стягнення за виконавчими написами приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. від 20.04.2012 року за № 2168 та від 23.08.2012 року за № 4784.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15 квітня 2014 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, за період з липня 2013 року по жовтень 2013 року та січень 2014 року у сумі 76753,60 грн..

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Загальний розмір заборгованості ОСОБА_3 за договором по вихованню та утриманню дитини за період з вересня 2014 року по квітень 2015 складає 225315,32 грн., з яких:

-заборгованість за вересень 2014 року - 5932,59 грн. (сума до сплати - 25932,59 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ (12,966295 грн. за 1 долар США) на 07.10.2014 року становить 2000 доларів США, за відрахуванням сплачених коштів в сумі 20000 грн. згідно квитанції від 25.12.2014 року, квитанції № 1704223 від 22.01.2015 року, квитанції № 2195476 від 29.01.2015 року та квитанції від 06.02.2015 року) ;

-заборгованість за жовтень 2014 року - 15991,32 грн. (сума до сплати - 28941,32 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ (14,470660грн. за 1,00 дол. США) на 07.11.2014 р. становить 2000,00 дол. США, за відрахуванням сплачених коштів в сумі 12950,00 грн. згідно квитанції № 1533 від 18.11.2014 р.);

-заборгованість за листопад 2014 року - 14830,998 грн. (сума до сплати - 30830,998 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ (15,415499 грн. за 1 долар США) на 07.12.2014 рок становить 2000 доларів США, за відрахуванням сплачених коштів в сумі 16000 грн. згідно квитанції від 30.03.2015 року та квитанції № 1219421 від 10.04.2015 року);

-заборгованість за грудень 2014 року - 15559,132 грн. (сума до сплати - 31559,132 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ (15,7799566 грн. за 1 долар США) на 07.01.2015 року становить 2000 доларів США, за відрахуванням сплачених коштів в сумі 16000 грн. згідно квитанції № 2657622 від 24.04.2015 року та квитанції № 48579 від 05.05.2015 року) ;

-заборгованість за січень 2015 року - 38261,16 грн. (сума до сплати - 46261,16 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ (23,130580 грн. за 1 долар США) на 07.02.2015 року становить 2000 доларів США, за відрахуванням сплачених 05.06.2015 року коштів в сумі 8000 грн.);

-заборгованість за лютий 2015 року - 45794,09 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ (22,897045 грн. за 1 доларів США) на 07.03.2015 року становить 2000 доларів США;

-заборгованість за березень 2015 року - 46895,03 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ (23,447515 грн. за 1 долар США) на 07.04.2015 року становить 2000 доларів США;

-заборгованість за квітень 2015 року - 42051,006 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ (21,025503 грн. за 1 долар США) на 07.05.2015 року становить 2000 доларів США.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_5 у повному обсязі, оскільки зазначена сума боргу документально підтверджена та не заперечується ОСОБА_3.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що позивачка має право стягувати з ОСОБА_3 аліменти лише на підстав виконавчого напису нотаріуса, оскільки відповідно до ст. 3 ЦПК України судовий захист гарантовано кожному.

Наявність виконавчого напису нотаріуса за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін та не позбавляє кредитора права на судовий захист.

Також не заслуговує на увагу посилання апелянта на подвійне стягнення позивачем суми заборгованості за договором, оскільки до погашення заборгованості позивач має право захищати своє право на отримання відповідних коштів кількома засобами одночасно.

Крім того, як вбачається з довідки державного виконавця Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби від 25.08.2015 року за № 21086, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 1749 від 23.05.2015 року щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 перебуває на стадії примусового виконання. Станом на 25.08.2015 року боржником вимоги виконавчого документу не виконано. Боржником не перераховувалися кошти на рахунок ДВС в рахунок погашення заборгованості за виконавчим провадженням.

Тому посилання апелянта на намагання позивачки стягнути подвійну суму аліментів не заслуговує на увагу та не може бути прийнято судовою колегією.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_5 повідомляє ВДВС щодо погашення боргу ОСОБА_3, що підтверджується заявою про часткове самостійне виконання боржником виконавчого напису нотаріусу від 22.06.2015 року, який був адресований від імені ОСОБА_5 її представником ОСОБА_9 на адресу Першого Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ.

Відповідно до ч.1 ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.ст. 10, 27, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, аналізуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при ухваленні рішення дослідив усі обставини по справі, надав належну оцінку доказам, та ухвалив законне, обґрунтоване, справедливе рішення, яке скасуванню не підлягає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст.ст. 213, 215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області

І.А. Артеменко

В.І. Сватаненко

В.О. Суворов