СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ун. № 759/7522/15-ц
пр. № 2/759/3894/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( з а о ч н е )

20 серпня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Зайця Т.О. при секретарі Ковтун М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю,

В С Т А Н О В И В:

13.05.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. Перебуваючи у шлюбних відносинах з відповідачем, зареєструвала останнього за вказаною адресою. Одразу після реєстрації, а саме, на початку травня 2014 року, відповідач забрав свої речі та виїхав у невідомому напрямку, місце перебування відповідача невідоме. Рішенням суду від 24.07.2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Враховуючи, що реєстрація відповідача створює позивачу перешкоди у користуванні власним майном, просить позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач повторно не з'явився в судове засідання, повідомлявся про слухання справи в установленому чинним законодавством порядку.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 (а. с. 18).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24.07.2014 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 21.02.2014 року ВДРАЦС Святошинського РУЮ у м. Києві, актовий запис №164 (а. с. 11).

Відповідно до довідки з місця проживання сім'ї та реєстрації форми №3 від 06.05.2015 року (а. с. 8), у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 - власник квартири, ОСОБА_2 - чоловік. Факт реєстрації відповідача за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС м. Києва від 02.06.2015 року (а. с. 14).

Актами від 10.07.2014, 11.09.2014, 10.03.2015, затвердженими директором КП «РЕО-4» (а. с. 4 - 7) щодо перевірки проживання ОСОБА_2 у АДРЕСА_1, встановлено, що відповідач за вказаною адресою відсутній та з 10.05.2014 року жодного разу не з'являвся.

Спір виник з тих підстав, що реєстрація відповідача, який не є родичем позивача чи співвласником будинку, позбавляє позивача можливості розпоряджатися майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України).

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5 зазначено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Статтею 405 ЦК України закріплено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 за місцем реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 відсутній більше року, витрати, пов'язані з утриманням квартири в належному технічному стані та сплатою послуг за житлово-комунальні послуги не несе, а тому в силу ч. 2 ст. 405 ЦК України є таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням.

Керуючись ст. ст. 16, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги та може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: Т.О. ЗАЄЦЬ