АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/3605/14-ц Номер провадження 22-ц/786/2057/15Головуючий у 1-й інстанції Гудков С.В. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Триголова В.М.,
суддів : Буленка О.О., Чічіля В.А..,
при секретарі: Коваль А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28 травня 2015 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства машинобудівного заводу «Комсомолець», за участю третьої особи Управління Пенсійного фонду України в м. Лубни та Лубенському районі Полтавської області про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :
В жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства машинобудівного заводу «Комсомолець», за участю третьої особи Управління Пенсійного фонду України в м. Лубни та Лубенському районі Полтавської області, в якому просив зобов`язати відповідача перерахувати йому заробітну плату за час перебування на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 04.06.1986 року по 02.09.1986 року та видати довідку про її перерахунок для подачі до УПФ України в м. Лубни та Лубенському районі Полтавської області, згідно чинного законодавства.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28 травня 2015 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, просив скасувати таке рішення та ухвалити нове по суті позовних вимог.

У запереченнях на апеляційну скаргу УПФУ в м.Лубнах та Лубенському районі просило відмовити у задоволенні апеляційної скраги ОСОБА_1 , а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.
Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог чи заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу в зоні відчуження у 1986- 1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

Відповідно до ст.49 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівникові на його вимогу довідку про роботу на даному підприємстві, установі, організації з зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 11.10.1979 року був прийнятий на роботу свердлувальником підприємства Лубенський завод «Комсомолець» (в даний час ПП машинобудівний завод «Комсомолець»), що підтверджується трудовою книжкою позивача (а.с.6)

Встановлено, що 04 червня 1986 року він був призваний на військові збори та направлений на роботи для виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які виконував до 02 вересня 1986 року, згідно архівної довідки в/ч 61511 від 22.10.2007 року (а.с.12). Після виконання робіт на ЧАЕС він повернувся на попереднє місце роботи, де йому було виплачено заробітну плату в розмірі 1759,96 крб., що підтверджується довідкою №47 від 21.02.2012 року за роботи по участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.13).

Порядок оплати військовозобов`язаних, призваних на військові збори за час знаходження на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у той період регулювався спеціальними нормативно-правовими актами: Законом СРСР „ Про військовий обов`язок", Постановою ЦК КПСС, Президії ВР СРСР Ради Міністрів СРСР ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524- 156 „Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств та організацій зони Чорнобильської атомної електростанції", Постановою РМ УРСР Української РРПС від 10.06.1986 року № 207-7 „Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забрудненню навколишнього середовища", Постановою Держкомітету СРСР з праці і соціальних питань та Секретаріату ВЦРПС від 7 травня 1986 року №153/10-43, Розпорядженням РМ СРСР від 17 травня 1986 року №964-рс. Розпорядженням РС СРСР від 23 травня 1986 року, згідно яких за цими особами за місцем роботи зберігався середній заробіток, належало до сплати 100% тарифної ставки, кратність та премія у розмірі до 60% у порядку встановленому на підприємстві, установі, організації.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР „Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати № 964рс від 17 травня 1986 року з метою прискорення робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС дозволено керівникам міністерств і відомств, які приймають участь у ліквідації аварії, за погодженням з головою державної комісії проводити у виняткових випадках оплату праці працівників, зайнятих на вказаних роботах в 111 зоні опасності в п`ятикратному розмірі у порівнянні з встановленими діючим законодавством нормами, по 11 зоні - в чотирьох кратному розмірі і в 1 зоні - в трьохкратному розмірі.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР „Про порядок оплати праці і виплати одноразового заохочення по місцю постійної роботи" №1031 рс від 23 травня 1986 року, підвищення оплати праці, передбачені розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року №964 (v0964400-86) поширено на військовослужбовців, призваних на збори і безпосередньо зайнятих на ліквідації аварії на Чорнобильській атомній електростанції.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210 „Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яким визначено, що пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часі у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня ( незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленої у відповідні періоди за зонами небезпеки: у 111 зоні-5, 11-4, 1-3) . При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3 тис. карбованців. ( п.7,8).

Позивачеві відповідачем зазначені в цьому Порядку виплати були перераховані та видані відповідні довідки встановленого зразка, куди увійшла заробітна плата за роботу в зоні відчуження в 1986 році, для пред`явлення до пенсійних органів для нарахування та виплати пенсії як інвалід 2 групи, інвалідність якого пов`язана з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Вказані довідки позивачем не оскаржувались, а отже він фактично погодився з ними. На підставі цих довідок він отримує пенсію, з нарахованим розміром погоджувався. Не були предметом окремого оскарження і дії відповідача, який у свій час видав цю довідки.

Відповідно до Закону України „ Про бухгалтерський облік та фінансову звітність України " первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Представник ПП машинобудівного заводу «Комсомолець» у своєму запереченні на позовні вимоги ОСОБА_1 вказував, що на підприємстві первинні документи не збереглися, так як закінчився строк їх зберігання.

Оскільки висновок судової економічної експертизи №13856 від 12.03.2015 року не ґрунтується на первинних документах, які беззаперечно підтверджували б доводи позивача про невірність нарахування та виплату заробітної плати і носить рекомендаційний характер, суд першої інстанції правильно не прийняв його як доказ невірності застосування відповідачем законодавства при нарахуванні та виплаті у 1986 році ОСОБА_1 заробітної плати за час перебування на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Також колегією суддів досліджено відомості нарахування заробітної плати ОСОБА_1 за період з січня 1986 року по грудень 1986 року, із змісту яких вбачається, що премія за вказаний період позивачу не нараховувалась, а тому підстав вважати, що відомості у довідці про заробітну плату позивача є невірними, немає.

Окрім того, позивач ОСОБА_1 у 2009 році та у 2010 році звертався до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовами до УПФУ в м.Лубнах та Лубенському районі про перерахунок пенсії з різних підстав. Проте, під час розгляду цих справ будь-яких посилань щодо невірності нарахованої йому заробітної плати не заявляв.

За таких обставин, судова колегія дійшла до висновку, що порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28 травня 2015 року та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 314, 319 ЦПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) В.М. Триголов

Судді: (підписи) О.О. Буленко
В.А. Чічіль
ВІРНО: