АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №654/149/15-ц Головуючий в І інстанції: Соляник Н.І.
Провадження №22-ц/791/1780/2015 Доповідач Радченко С.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року червня місяця 24 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Радченка С.В.

Суддів: Капітан І.А., Вербицької Л.І.

при секретарі: Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 19 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними діями працівників Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3», -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом зазначаючи, що у неї в ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» був відкритий зарплатний рахунок на який перераховувалася її заробітна плата. Загальна сума, яка була зарахована на вищезазначений рахунок, становила 13480 гривень. Однак працівниками банку - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зазначені кошти було викрадено, що підтверджується вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12.03.2012 року. В червні 2013 року кошти в сумі 13480 гривень їй було повернуто на підставі рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 25.04.2013 року. Враховуючи те, що кошти, за час який минув з моменту викрадення її коштів працівниками Банку до моменту повернення їх Банком, значно знецінились вважає, що з відповідача має бути стягнуто інфляційні збитки. Посилаючись на наведене, з уточненнями, остаточно просила стягнути з відповідача на її користь інфляційні збитки за період з 01.07.2004 року по 01.06.2013 року, внаслідок знецінення коштів - 11741, 08 грн та витрати з надання правової допомоги в сумі 500 грн.

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 19 травня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1, подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в сумі 14724 грн.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу, які надійшли на адресу апеляційного суду, представник ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» ОСОБА_5 просит відхилити доводи апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що зявились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову щодо стягнення інфляційних збитків, суд першої інстанції виходив з того, що вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12.03.2012 року встановлений характер спірних правовідносин як деліктних і відповідальність за них настає згідно положень ст.1172 ЦК України та на які не поширюється дія ст.625 ЦК України.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобовязання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12.03.2012 року зі змінами внесеними ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 22.07.2014 року, встановлено, що у ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» був відкритий зарплатний рахунок № 262031372.58.6880 на який перераховувалася заробітна плата ОСОБА_1 Загальна сума, яка була зарахована на вищезазначений рахунок становила 13480 гривень. Однак працівниками банку - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зазначені кошти було викрадено, за що останніх визнано винними у вчинені злочину передбаченого ч.5 ст.191 КК України та призначено покарання (а.с.10-11).

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 25.04.2013 року з Банку на користь позивачки стягнуто суму шкоди в розмірі 13480 грн (а.с.8-9).

Таке зобовязання зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобовязанням.

Згідно із ч.2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Так суд першої інстанції на зазначені норми закону уваги не звернув та дійшов помилкового висновку, про відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За таких обставин колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги щодо збільшення суми позовних вимог, як такі, що не були предметом розгляду судом першої інстанції.

З огляду на викладене, в межах заявлених позовних вимог, на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню інфляційні втрати за період з 01.07.2004 року по 01.06.2013 в сумі - 11741, 08 грн., а також витрати по оплаті правової допомоги в сумі 500 грн. (а.с.44).

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 19 травня 2015 року скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3» на користь ОСОБА_1 за рахунком № 262031372.58.6880 індекс інфляції за період з 01.07.2004 року по 01.06.2013 року в сумі 11741, 08 грн. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3» на користь ОСОБА_1500 грн. в рахунок відшкодування витрат на оплату правової допомоги, а всього стягнути 12241, 08 грн. (дванадцять тисяч двісті сорок одну грн. 08 коп.).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3» на користь держави 243, 60 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: