МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
_________________________________________________________
Номер провадження №6/521/537/15
УХВАЛА

22 грудня 2015 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі

судді Маркарової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Ідкіної Ж.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2

В обґрунтування своїх вимог заявник послався на те, що на примусовому виконанні в Малиновському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №1519/22250/2012, виданого 09.09.2013 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Південний» грошових коштів.

Боржник, однак, від виконання рішення суду ухиляється.

Відповідно до вимог ст. 377-1 ЦПК України в судове засідання викликався лише державний виконавець.

Представник Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в судовому засіданні подання підтримав.

До участі у розгляді подання судом допущений стягувач ПАТ АБ «Південний», представник якого вважав, що подання підлягає задоволенню.

Дослідивши подання, надані заявником матеріали виконавчого провадження, матеріали цивільної справи №1519/22250/2012, суд вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

За ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Так, згідно ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадяни України» підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є дія неврегульованих зобовязань, а також ухилення від виконання зобовязань, покладених на громадянина судовим рішенням.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Вказане узгоджується із п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 р. № 512/5, за якою подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобов'язань за рішенням повинно містити, зокрема, докази підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

"Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. («Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» Верховного Суду України від 01.02.2013 року)

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Так, судом встановлено, що в провадженні виконавчої служби перебуває виконавчий лист №1519/22250/2012 виданий Малиновським районним судом м. Одеси на виконання рішення суду від 10.04.2013 року.

Постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена 16.02.2015 року.

Боржник є обізнаним про наявність останньої.

Сума, яка підлягає стягненню з боржника становить 230 747, 68 грн.

Постанова державного виконавця боржником оскаржена не була.

В процесі її виконання державним виконавцем був перевірений майновий стан боржника, встановлена відсутність нерухомого майна, зареєстрованого за боржником.

При таких обставинах суд вважає, що існують не врегульовані зобовязання, які відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» можуть бути підставою для тимчасового обмеження громадянина у праві виїзду за кордон.

Окрім того, судом встановлений факт навмисного та свідомого ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, такий факт вже відбувся і є обєктивно наявним, що вбачається з матеріалів виконавчого провадження.

Так, зазначений факт підтверджується актами державного виконавця від 18.02.2014 року, 10.11.2015 року.

Крім того, у своєму виклику до державної виконавчої служби, остання повідомила ОСОБА_2 про відповідальність за ухилення від виконання рішення суду за ч. 1 ст. 90 ЗУ «Про виконавче провадження» та направлення до Малиновського РВ МВС України в Одеській області подання щодо організації примусового приводу боржника до виконавчої служби.

За відомостями курєрської доставки Inter Express від 10.11.2015 року ОСОБА_2 від отримання виклику до державної виконавчої служби відмовився.

Оскільки, суд має повноваження щодо обмеження у праві виїзду боржника у випадку наявності неврегульованого зобовязання, а також ухилення від виконання зобовязань, покладених на громадянина судовим рішенням, а державним виконавцем надані належні докази, як самого факту неврегульованого зобовязання, так і цілеспрямованого ухилення ОСОБА_2 від виконання рішення суду, суд вважає, що подання Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 293, 377-1 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Подання Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 - задовольнити.

Встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2) до погашення заборгованості за виконавчим листом №1519/22250/2012, виданим 09.09.2013 року Малиновський районним судом м. Одеси.

Виконання ухвали суду покласти на Державну прикордонну служби України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: С.В. Маркарова