РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/5775/15-ц

пр. № 2/759/3472/15

13 липня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Ярмощук К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки у зв'язку з її навчанням,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчатися на весь період навчання у сумі неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем в них є повнолітня донька ОСОБА_3, яка з 01.09.2014 року зарахована на денну формунавчання торгівельно-економічногно коледжу Київського Національного торгівельно-економічного університету, у зв'язку з цим остання потребує матеріальної допомоги батьків. Оскільки, відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки добровільно не надає, тому вона вимушена звернутись з таким позовом до суду.

В ході розгляду справи стороною позивача були уточненні позовні вимоги, згідно остаточної редакції яких, позивач просив прийняти рішення, яким стягувати з відповідача аліменти починаючи з 01.09.2014 року, тобто з моменту зарахування дочки на навчання до вищого навчального закладу у розмірі 609 грн. щомісячно.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з їх уточненнями, просив позов задовольнити, зазначивши, що оскільки відповідач такої матеріальної допомоги своїй повнолітній дитині, яка продовжує навчання, добровільно не надає таке питання має вирішуватися судом, з огляду на те, що відповідач може допомагати дочці, не зважаючи на те, що стоїть на обліку у центрі зайнятості.

Відповідач та його представник у судовому засіданні проти вказаного позову заперечували, з тих підстав, що дочка вже повнолітня, а навчання закінчилось 30.06.2015 року. Крім того, відповідач вказав, що наразі ніде не працює та перебуває на обліку у центрі зайнятості, проживає в м. Коростишів Житомирської області, де знайти роботу вкрай важко. Окрім цього, він сплачує аліменти на іншу іх спільну із позивачем неповнолітню дитину, перебуває в цивільному шлюбі від якого також має малолітню дитину, яку необхідно забезпечувати. Додатково відповідач пояснив, що він пропонував дочці допомогу в тому розмірі та об'ємі, в якому це для нього було можливо. Зазначив і те, що він має певні проблеми зі здоров'ям, у підтвердження чого надав відповідну медичну документацію, копія якої міститься в матеріалах цієї справи.

Представник відповідача, надаючи свої пояснення наголошувала на тому, що третя особа, на користь якої позивачка просить стягнути з відповідача аліменти, вже є повнолітньою особою і її навчання вже закінчилось, а відповідач не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на вже повнолітню дочку, оскільки на сьогоднішній день виплати в центрі зайнятості, де він перебуває на обліку, припинені. Також зазначила і те, що відповідача викликають до воєнкомату з можливою мобілізацією.

Залучена до розгляду справи у якості третьої особи ОСОБА_3, позов підтримала і просила його задовольнити, повідомила суду, що вона дійсно навчалась на денному відділенні торгівельно-економічногно коледжу Київського Національного торгівельно-економічного університету в період з 01.09.2014 року по 30.06.2015 року, проте її батько жодної матеріальної допомоги не надає, а її мати, тобто позивачка працює в банку, проте розмір її заробітної плати їй невідомий.

Заслухавши пояснення сторін та третьої особи, дослідивши надані докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 є батьками повнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає разом з матір'ю та навчалася на денній формі навчання торгівельно-економічногно коледжу Київського Національного торгівельно-економічного університету, що вбачається із Довідки № 09.10.2014 року № 2185 з 01.09.2014 року по 30.06.2015 року та отримувала стипендію в період з 01.10.2014 року по 31.03.2015 року на загальну суму 1 695,65 грн. відповідно до Довідки про доходи від 07.04.2015 року № 246. Згідно листа від 10.03.2015 року торговельно-економічного коледжу Київського Національного торговельно-економічного університету таке навчання ОСОБА_3 було безкоштовним, оскільки була зарахована на місце державного замовлення (кошти не сплачуються, так як державне замовлення передбачає безкоштовне навчання).

Встановлено і те, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04.06.2010 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 було присуджено стягнення аліментів на утримання їх дочки ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку щомісячно до досягнення ОСОБА_3 повноліття, починаючи з 05.05.2010 року, тобто виконання цієї частини рішення, на момент розгляду даної справи, відповідачем припиненно у зв'язку з досягенням дитиною повноліття.

Крім цього, із вищевказаного рішення вбачається, що з відповідача також присуджено стягнення аліментів і на утримання молодшого сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, які досі стягуються на неповнолітню дитину.

Вище зазначене також вбачається із листа Відділу державної виконавчої служби Коростишівського РУЮ від 17.01.2015 року № 189, згідно якої стягнення аліментів з відповідача проводиться на утримання сина ОСОБА_4, 2004 р.н., так як дочка ОСОБА_3 досягла повноліття.

Із матеріалів справи, а саме копії Довідки № 47 від 23.01.2015 року вбачається, що ОСОБА_2 дійсно перебуває на обліку як безробітній в Коростишівському РЦЗ з 26.06.2014 року.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцятитрьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Стаття 182 Сімейного Кодексу України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Відповідно до ч.2 ст.200Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися післядосягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналіз вище перелічених норм вказує на те, що окрім іншого, батьки мають мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину.

Тоді як, згідно наданих сторонами доказів, вбачається, що відповідач не працює, перебуває на обліку в Коростишівському районному центрі зайнятості, має обовязок по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно рішення Святошинського районного суду м.Києва від 04.06.2010 року.

Крім того, враховується судом і те, що вимоги позову стосуються стягнення аліментів починаючи з 01.09.2014 року, коли до суду з таким позивач звернулася лише 14.04.2015 року.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ч.2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв»язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Тоді як, позивачка не надала доказів того, що нею вживались будь-які заходи щодо одержання аліментів з відповідача, а той в свою чергу від їх сплати ухилявся, як то визначено в ч.2 ст. 191 СК України.

Крім того, з"ясовано, що навчання ОСОБА_3 вже припинено 30.06.2015 року, що також враховується судом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, інших належних та допустимих доказів тому, що відповідач все таки має матеріальну можливість надавати допомогу повнолітній дочці, отримує певні доходи, тощо, суду надані не були, як і докази тому, що інший із батьків, зокрем апозивач також такої матеріальної можливості не має.

Слід зазначити, що посилання відповідача на існування у нього цивільної дружини та іншої дитини від такого шлюбу, які перебувають на його утримання та на своє погане здоров"я, судом оцінюється критично, оскільки такі не є належними та допустимими доказами з огляду на те, що у свідоцтві про народження вказаної відповідачем дитини зазначено іншу особу батьком. Протипоказань в роботі чи-то по виконанню батьківських обов"язків надані медичні довідки не містять, а тому такі не впливають на вирішення питання аліментів.

Тоді як, у задоволенні вказаного позову суд відмовляє з огляду на встановлені вище обставини, зокрема відсутність матеріальної можливості відповідача надавати матеріальну допомогу своїх повнолітній дочці по 30.06.2015 рік, оскільки ніде не працює та має обов"язок по сплаті аліментів на утримання свого неповнолітнього сина та взагалі відсутність правових підстав для задовлення такого позову після 30.06.2015 року з огляду на те, що таке навчання ОСОБА_3 припинено.

Отже, оцінюючи з'ясовані обставини справи, що перевірені представленими доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, у зв'язку з її навчанням.

Керуючись ст. ст. 182, 191, 199, 200 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду Українивід 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ст.ст. 10, 59, 60, 61, 88, 209, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

ПозовнівимогиОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОмецинськаАлінаЯрославівна про стягненняаліментів на утриманняповнолітньої дочки у зв"язку з їїнавчаннямзалишити без задоволення.

Апеляційнускаргу на рішення суду можна подати протягом десяти днів з дня йогопроголошення через Святошинськийрайонний суд м.Києва.

Суддя