Справа № 2-7286/10
Іменем України
22 вересня 2010 року
Малиновський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Гуревського В.К.
за секретаря - Кузнецовій Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину дійсним,
Позивач звернувся до суду із вимогою визнати договір купівлі-продажу частини будинку дійсним та визнати за ним право власності на 7/100 частин будинку по вулиці Балківська, 123 в м. Одесі, посилаючись на обґрунтування своїх вимог на такі обставини. 17 лютого 2010 року ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 придбав 7/100 частин будинку за адресою: м. Одеса, вулиця Балківська, буд. 123, про що свідчить договір купівлі-продажу від 17.02.2010 року. Всі істотні умови угоди дотримані, окрім п. 5 нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу, на сьогоднішній момент позивач проживає в спірній квартирі, сплачує квартплату та комунальні послуги. Враховуючи, що сторони виконали свої обовязки за договором, відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення, позивач просить визнати у судовому порядку правочин дійсним та визнати за ним право власності на спірну частину будинку.
Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася в установленому законом порядку. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не зявилася, у порядку заочного розгляду справи.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень позивача, представлених позивачем письмових доказів.
17 лютого 2010 року ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 придбав 7/100 частин будинку за адресою: м. Одеса, вулиця Балківська, буд. 123.
Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості щодо усіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірну частину будинку є договір купівлі-продажу від 17 лютого 2010 року без наступного нотаріального посвідчення договору.
Після укладення зазначеного договору сторони повністю виконали всі його умови, окрім п. 5 договору, за яким сторони домовились посвідчити договір до 01 квітня 2010 року. Відповідач передала позивачу всі правовстановлюючі документи на квартиру.
До укладання зазначеного договору купівлі-продажу нерухомого майна це житло належало на праві власності відповідачу, тому відповідно до закону вона вправі була здійснювати відчуження частини будинку.
В цей момент позивач має намір розпорядитися належним йому майном, але нотаріально посвідчити зазначений договір, укладений між сторонами, позивач не має можливості, оскільки відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, шляхом категоричної відмови від домовленості про таке оформлення.
Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо одна зі сторін цілком чи частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною.
Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню.
У звязку з тим, що в судовому засіданні встановлений факт ухилення відповідача від нотаріального посвідчення угоди і така можливість фактично втрачена, враховуючи неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивача шляхом задоволення позову.
Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Керуючись ст. ст. 16, 220, 334, 640 ЦК України, ст.ст. 11, 15, 60, 61, 130, 169, 213, 215, 217, 224-226 ЦПК України, СУД
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати договір купівлі-продажу від 17 лютого 2010 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, - дійсним.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 7/100 частин будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вулиця Балківська, буд. 123, загальною площею 35,8 кв. м., що складається з житлової кімнати площею 20,3 кв. м. (літ. 5-1), кухні площею 7,0 кв. м. (літ. 5-2), коридору площею 4,5 кв. м (літ. 5-3), санвузлу площею 2,2 кв. м (літ. 5-4), коридору площею 1,8 кв. м (літ. 5-5).
Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: Гуревський В.К.