Справа № 309/3702/14-ц
Провадження № 2/309/342/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2015 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Орос Я. В.

при секретарі Форкош Д. З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк» в особі Хустського відділення № 380 АТ « УкрСиббанк» про повернення безпідставно стягнутої суми , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» в особі Хустського відділення № 380 АТ « УкрСиббанк» про повернення безпідставно стягнутої суми

Позовні вимоги позивачем вмотивовано тим, що 18.03.2014 року нею з відповідачем укладено договір про відкриття банківського рахунку та видано відповідну пластикову картку . На дану картку вона отримувала від органів соціального забезпечення допомогу по догляду за дитиною, і дані кошти вона знімала з банкомату, який розташований в м. Хуст по вул.. Духновича.

17 червня 2014 року вона отримала СМС повідомлення про те, що вона перед банком має заборгованість і в цей же день з її карткового рахунку було знято залишок суми 6 грн.37 коп. в погашення боргу .

Після цього банком неодноразово їй надсилалися СМС повідомлення про необхідність погашення боргу при чому ні яка саме сума та причина її виникнення не повідомлялася.

На особистому прийомі у відділі соціального захисту населення їй повідомили про відсутність у неї , як матері малолітньої дитини, боргових зобов'язань перед ними.

10.07.2014 р. на її рахунок органом соціального захисту направлено щомісячну суму в розмірі 948,96 грн. і цю суму зразу ж було знято на користь банку для погашення боргу, тобто всього було знято 955,33 грн.

На її письмове звернення до відповідача щодо підстав для списання коштів, їй було повідомлено, що при отриманні коштів у банкоматі 12.06.2014 р. нею отримано 4600 грн, що перевищувало залишок на її рахунку на суму 1400 грн.

Цього дня вона дійсно знімала кошти з банківського рахунку , однак нею було отримано 3200 грн. без будь-якої передплати, про що свідчить виданий їй чек при отриманні коштів. За таких обставин дії відповідача по списанню з її рахунку коштів в розмірі 955,33 грн. неправомірні, та такими , що порушують її право , яке підлягає захисту.

Дані дії відповідача призвели до її нервового зриву , вона змушена була звертатись до установи банку та до відділу соціального забезпечення, до юриста за отриманням правової допомоги , а тому моральну шкоду вона оцінює в 5000 грн.

В своїй позовній заяві позивач просила суд, стягнути з АТ « УкрСиббанк» на її користь 955,33 грн. безпідставно списаної суми, моральну шкоду у розмірі 5000 грн. витрати по сплаті судового збору та 2000 грн. витрат за надання юридичної допомоги.

В судове засідання позивач та її представник ОСОБА_2 не з'явилася. Від представник позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.

В судове засіданні представник відповідача АТ « УкрСиббанк» не з'явився, надіславши на адресу суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника та просить суд відмовити в задоволенні позову на підставі доводів викладених у письмових запереченнях проти позову . У даних письмових запереченнях представник відповідача вказує , що 12.06.2014 р. о 9 год 37 хв. в банкоматі АТ « УкрСиббанк» за допомогою платіжної картки, яка належить позивачу була проведена операція зняття готівки за результатами якої бонкаматом помилково фактично було видано 4600 грн. при цьому з рахунку позивача було списано лише 3200 грн. В задоволенні позову просить відмовити.

На підставі ст. 158 ЦПК України суд вважає, за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено , що 18 березня 2014 року між ПАТ « УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття банківського карткового рахунку та обслуговування платіжної картки , за умовами якого Банк відкрив позивачу рахунок в гривнях з видачею платіжної картки.

В судовому засіданні також встановлено , що 12.06.2014 р. о 9 год. 37 хв. в банкоматі АТ « УкрСиббанк» за допомогою платіжної картки, яка належить позивачу ОСОБА_1 була проведена операція зняття готівки.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньомудослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що визначено згідно ст. 212 ЦПК України.

На підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_1 долучила копію квитанції від 12.06.2014 р. з якої вбачається, що нею цього дня отримано в банкоматі відповідача 3200 грн.

Суд не може прийняти в якості належних доказів правомірності дій банку документи службового розслідування, власний акт перевірки факту недостачі в банкоматі № АО 307701 від 17.06.2014 р., із змісту якого, на думку Банку, вбачається отримання позивачем грошової суми на 1400 грн більшої ніж належало.

Представлений Банком документ є документом, який складений самим Банком з можливістю внесення до таких документу будь-якої інформації та відсутністю належної відповідальності за внесення до таких документів недостовірних даних.

Крім того, слід зазначити , що пунктами 1.2, 1.14., 1.24, 1.27 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що:

- банківський автомат самообслуговування (банківський автомат) - програмно-технічний комплекс, що надає можливість держателю електронного платіжного засобу здійснити самообслуговування за операціями одержання коштів у готівковій формі, внесення їх для зарахування на відповідні рахунки, одержання інформації щодо стану рахунків, а також виконати інші операції згідно з функціональними можливостями цього комплексу (п.1.2);

- електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ (п.1.14);

- переказ коштів (далі - переказ) - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою (п.1.24);

- платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором (п.1.27);

Таким чином, позивач 12.06.2014 за допомогою банківського автомату самообслуговування, використовуючи спеціальний платіжний засіб (платіжну картку) здійснив операцію по руху грошових коштів на власному рахунку шляхом отримання грошової суми готівкою, що являється переказом грошей в розумінні пункту 1.24 статті 1 наведеного вище закону.

Відповідно до пункту 20.1 статті 20 Закону Українии «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціювання переказу проводиться шляхом: 1) подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа; 2) подання платником до будь-якого банку документа на переказ готівки і відповідної суми коштів у готівковій формі; 3) подання ініціатором до відповідної установи - учасника платіжної системи документа на переказ, що використовується у відповідній платіжній системі для ініціювання переказу; 4) використання держателем електронного платіжного засобу для оплати вартості товарів і послуг або для отримання коштів у готівковій формі; 5) подання отримувачем платіжної вимоги при договірному списанні; 6) надання клієнтом банку, що його обслуговує, належним чином оформленого доручення на договірне списання; 7) внесення готівкових коштів для подальшого переказу за допомогою платіжних пристроїв.

В даному випадку позивач був ініціатором зняття грошової суми в розмірі 3200 грн. а не 4600 грн.

Передбачених статтею 20 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» підстав для ініціюівання цього дня переказу грошових коштів в сумі 4600 грн. з рахунку позивача немає.

Пунктом 1.6 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою НБУ від 21.01.2004 року № 22 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за № 377/8976) встановлено, що банк здійснює розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів на підставі відповідних договорів і своїх внутрішніх правил здійснення безготівкових розрахунків, якщо ці правила відповідають вимогам цієї Інструкції, інших нормативно-правових актів.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд.

Відповідно до пункту 1.7. Інструкції кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Доказів того, що з боку позивача мало місце доручення на списання з його рахунку грошової суми в розмірі 955,33 грн. відповідачем не представлено.

Суд звертає увагу на те, що обов`язок Клієнта погашати заборгованість (наявність якої підлягає обов`язковому доведенню) перед Банком жодним чином не кореспондується з правом Банку в односторонньому порядку встановлювати наявність такої заборгованості, визначати її розмір та списувати грошові кошти з Картрахунку Клієнта.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з пунктом 4.1 Умови і правила надання банківських послуг Банк зобов`язаний обслуговувати Картрахунки в порядку та на умовах, передбачених Договором, правилами міжнародних платіжних систем, по яких обслуговуються картки, чинним законодавством.

Відповідно до статті 1071 Цивільного кодексу України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом.

Слід зазначити , що чинним законодавством України не передбачено право банку здійснювати списання грошових коштів з Картрахунку Клієнта без будь-яких підстав, або на підставах, які встановив та вважає доведеними сам Банк в односторонньому порядку.

Пунктом 5.3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті встановлено, що примусове списання коштів з рахунків платників ініціюють стягувачі (орган державної виконавчої служби) на підставі виконавчих документів, установлених законами України.

Системний аналіз норм чинного законодавства дозволяє суду зробити висновок про те, що Банк, за наявності підстав для ствердження про необгрунтоване отримання Клієнтом грошових коштів, має в установленому законом порядку отримати виконавчий документ, після чого грошова сума набуває статусу заборгованості та лише після цього у Клієнта виникає обов`язок щодо погашення такої заборгованості.

В даному випадку, в силу пунктів 1.7, 5.3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, єдиним належним доказом існування заборгованості Клієнта (позивача) перед Банком є отриманий Банком у встановленому законом порядку виконавчий документ, який і фіксує факт наявності заборгованості та, як наслідок, обов`язок Клієнта погасити таку заборгованість .

Таким чином, суд погоджується з тим, що відповідачем, при списанні з рахунку позивача грошової суми в розмірі 955,33 грн. було порушено вимоги статті 1071 ЦК України, статей 20, 21 ЗУ "Про платіжні системи та переказ грошів в Україні", пунктів 1.6, 1.7, 5.3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у собі за рахунок іншої особини (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Частиною 1 статті 1213 ЦК України встановлено, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Оскільки правові підстави для знаходження грошової суми в розмірі 955,33 грн. у володінні відповідача відсутні, такі грошові кошти є безпідставно набутим майном, яке підлягає поверненню, а позовні вимоги про стягнення з відповідача суми в розмірі 955,33 грн. є обґрунтованими.

На підставі вищенаведеного позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 955,33 грн.

Разом з цим не підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача 2000 грн. витрат на правову допомогу адвоката, оскільки вказівка в угоді про надання такої допомоги та оплату в 2000 грн. не є доказом реальної сплати позивачем такої суми, оскільки ця угода може бути належним доказом такого факту при наявності відповідного фінансового документа, яким би підтверджувалось факт реальної сплати цієї суми.

Також не підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 5000 грн виходячи з наступного.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди», зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживань у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя.

Особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової шкоди має бути зазначено з яких міркувань виходив позивач, визначаючи розмір шкоди та якими доказами не підтверджено. Натомість як вбачається з позовної заяви, позивач оцінив вартість моральної шкоди в сумі 5000 гри., при цьому будь-яких розрахунків, міркувань, доказів, щодо вказаної ним суми не додано.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 244 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 158, 209, 212-215, 218, ЦПК України суд -

Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсиббанк» в особі Хустського відділення № 380 АТ « УкрСиббанк» про повернення безпідставно стягнутої суми - задоволити частково.

Стягнути з ПАТ «УкрСиббанк» в особі Хустського відділення № 380 АТ « УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 суму безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 955,33 грн., судовий збір в розмірі 244 грн.

В задоволенні решти вимог -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя Хустського

районного суду: підпис Орос Я. В.

з оригіналом вірно

Суддя Хустського

районного суду Орос Я. В.