№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9050/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Миколаєць І.Ю.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Волошиної В.М.,

при секретарі: Басюк Ю.В.

за участю: позивача - ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4

представника відповідача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 22 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовував тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, небажання дружини проживати разом з ним. Подружні відносини між ними фактично припинилися, спільне господарство не ведуть з липня 2006 року. Вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе і суперечить його інтересам.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу - задоволено. Шлюб укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану Цюрупинського районного управління юстиції в Херсонській області, актовий запис № 46 - розірвано.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, відповідач ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права. Зокрема, зазначила, що вона не була повідомлена належним чином про розгляд справи призначений на 22 квітня 2015 року, що позбавило її можливості бути присутньою при розгляді справи та надати докази на спростування тверджень позивача. Крім того, вважає, що суд першої інстанції не в повному обсязі встановив обставини справи щодо реальних відносин між сторонами, а встановлений судом факт не проживання сторін з 2006 року ґрунтується лише на припущеннях та поясненнях позивача, який зацікавлений в цьому, оскільки в даний період була придбана спільна квартира, а тому в подальшому дана обставина може вплинути на питання поділу майна подружжя.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали і просили хх задовольнити.

ОСОБА_3 проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, пояснення осіб, які беруть участь у справі, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з огляду на таке.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача.

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на встановлених обставинах та нормах матеріального закону.

Відповідно до ст..112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2 червня 2000 року, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Цюрупинського районного управління юстиції Херсонської області зроблено актовий запис № 46.

Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 6 лютого 2015 року подружжю надано строк на примирення тривалістю два місяці.

Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, проживають окремо, за час наданий судом на примирення стосунки між подружжям не покращилися.

За таких обставин суд дійшов вірного висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного встановлення судом першої інстанції часу, з якого сторони не проживають однією сім'єю, не ведуть спільне господарство не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки суд першої інстанції факту припинення спільного життя подружжя у 2006 році не встановив, а лише послався на пояснення позивача, якими останній обґрунтовує свої позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції не встановлено достатніх підстав для розірвання шлюбу не заслуговують на увагу, оскільки судом встановлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, вжиті судом першої інстанції щодо примирення сторін позитивних наслідків не мали.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність. Виконавши всі вимоги цивільного судочинства, суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313, 314, 316, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м.Києва від 22 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: