Справа №317/2984/15-ц
№/п 2/317/1684/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гончаренко П.П.

при секретарі Розложко А.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа без самостійних вимог: Запорізька районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Запорізького районного суду з позовною заявою про визнання за ним права власності на житловий будинок за набувальною давністю, посилаючись на те, що 21.01.2003 року померла ОСОБА_2, яка за станом здоровя в жовтні 2002 року була направлена до гаріатричного будинку-інтернату в с. Показне Михайлівського району Запорізької області. Після її смерті ніхто із спадкоємців з заявою про прийняття спадщини в нотаріальну контору не звертався, спадкова справа не заводилась. В 2003 році, належний ОСОБА_3 будинок №2 по вул. Першотравневій с. Широке Запорізького району Запорізької області продала позивачу ОСОБА_4, якій цей будинок заповідала спадкодавниця. З 2003 року по теперішній час позивач мешкає в цьому будинку, сплачує комунальні платежі, добросовісно, відкрито, безперервно володіє чужою власністю житловим будинком понад 10 років, тому вважає, що набув на нього право власності за набувальною давністю, в звязку з чим звернувся до суду з цією заявою.

Відповідач представник Територіальної громади в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області в судове засідання не зявився, надали суду заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі, відсутність будь-яких заперечень, просять розглянути справу в відсутність їх представника.

Представник третьої особи Запорізької районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином, на запити суду надали письмові відповіді.

Тому суд вважає за необхідне розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у звязку з наступним.

Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, суд розглядає справу на засадах змагальності сторін в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини.

Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має прав на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (ст. 16 ЦК України).

Підстави набуття права власності визначені Главою 24 ЦК України. Відповідно до норм ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). У відповідності з п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2004 року правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалось за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. При цьому, слід враховувати, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність субєктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обовязків. Позивач, як законний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. У такому випадку при вирішенні питання щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності слід виходити з того, що задоволення таких вимог можливо лише за наявності необхідних умов, а саме: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння.

Відкритість володіння означає, що особа не приховує свого статусу від інших осіб, не приховує факту, що вона не є власником майна, але володіє і користується таким майном як власник. Тривалість володіння означає, що для виникнення права власності на нерухоме майно особа повинна ним володіти протягом 10 років.

Факт відкритого та безперешкодного користування ОСОБА_1 житловим будинком №2 по вул. Першотравнева, с. Широке Запорізького району Запорізької області з 2003 року по теперішній час підтверджується довідкою, виданою 23.07.2015 року Широківською сільською радою Запорізького району Запорізької області.

Право власності на житловий будинок №2 по вул. Першотравнева с. Широке Запорізького району Запорізької області зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим 14.09.1994 року Запорізькою районною державною нотаріальною конторою, реєстровий №1677.

Відповідно до наданого суду Свідоцтва про смерть серія 1-ЖС № 230617, виданого Плодородненською сільською радою Михайлівського району Запорізької області вбачається, що ОСОБА_3 померла 21.01.2003 року.

Відповідно до Витягу із спадкового реєстру, наданого суду Запорізькою районною державною нотаріальною конторою підтверджується той факт, що спадкова справа в відношенні ОСОБА_3 не відкривалась.

Тобто, судом встановлено, що позивач фактично відкрито та безперервно володіє цим нерухомим майном, не порушуючи права та інтереси будь-яких інших осіб.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту.

Згідно п.37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМ України від 17.10.2011 року №868 правовстановлюючими документами на підставі яких проводиться реєстрація права власності на обєкти нерухомого майна, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрації по справі речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обєкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно.

На підставі вищевикладеного, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, об ґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки задоволення його позовних вимог не порушує невизнанні або оспорюванні права, свободи чи інтереси будь-яких осіб та вважає за можливе визнати за ним право власності на житловий будинок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст. 344 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа без самостійних вимог: Запорізька районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літ. «А», службову прибудову літ. «а», що знаходяться за адресою: с. Широке вул. Першотравнева, 2 Запорізького району Запорізької області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду до Запорізького районного суду Запорізької області.

Суддя: П.П. Гончаренко