Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.07.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

Головуючої судді : Стефанишин М.М.

при секретарі: Савчур С.В.

з участю заявника: ОСОБА_1

представника ОСОБА_1- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції про зняття арешту накладеного на майно та оголошення заборони на його відчуження , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою до РВ ДВС Ужгородського МРУЮ Закарпатської області про зняття накладеного арешту та заборони відчуження на майно, мотивуючи свої вимоги тим, що на виконанні у районному відділі ДВС Ужгородського МРУЮ знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2п-2254 від 29.08.2008 року виданого Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно,до досягнення нею повноліття.

Зазначає, що старшим державним виконавцем Созанська М.Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, та постанову від 30.03.2009року про накладення арешту на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення 12126,93 грн. Вказує, що на даний час заборгованості по аліментах, яка зазначена у постанові немає, виконавчий лист повернуто стягувачеві на підставі постанови головного державного виконавця РВ ДВС Ужгородського МРУЮ ОСОБА_4 від 20.02.2015року за заявою стягувача ОСОБА_3 від 19.02.2015р.

Вказує, що станом на 15.05.2015року заборгованість по аліментах відсутня, тому просить зняти арешт на все майно, що йому належить, накладений постановою від 30.03.2009 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позов підтримали та просили його задоволити . Позивач зазначив, що заборгованість по сплаті аліментів перед ОСОБА_3 відсутня, з колишньою жінкою ОСОБА_1 примирився, претензій до нього у останньої по сплаті аліментів нема.

Представник РВ ДВС в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у відсутності представника.

Заслухавши пояснення заявника , представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд констатує наступне.

Із доданої до матеріалів справи копії постанови головного державного виконавця РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 вбачається, що при примусовому виконанні виконавчого листа №2п-2254 виданого 29.08.2008 року Ужгородським міськрайонним судом щодо стягнення аліментів на користь ОСОБА_3, постановою ВП № 10585838 від 30.03.2009року накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження.

Згідно заяви ОСОБА_3 від 19.02.2015року, вбачається, що остання звернулася з вимогою до РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції, про повернення їй виконавчого листа №2п-2254 виданого 29.08.2008 року Ужгородським міськрайонним судом щодо стягнення аліментів у розмірі ? частини ,щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3,у звязку з примиренням з ОСОБА_1

Відповідно постанови ВП № 10585838 від 20.02.2015року виконавчий лист №2п-2254 від 29.08.2008 року за заявою стягувача ОСОБА_3 було повернуто стягувачеві.

Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як зазначено в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.08.76 зі змінами та доповненнями "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Стаття 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає підстави та випадки для зняття арешту з майна, а саме особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Частина 5 статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Враховуючи те, що на момент звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом, виконавчий лист №2п-2254 від 29.08.2008 року ,згідно постанови ВП № 10585838 від 20.02.2015року повернутий стягувачу ОСОБА_3 на виконанні у відділі ДВС виконавчі провадження де боржником є позивач відсутні, у суду є всі підстави для зняття арешту накладеного на майно позивача.

За таких обставин, з врахуванням вимог ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.321,391 ЦК України позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 3,10,11,60,61,209,212, 386-387 ЦПК України, ст.ст.52,57,60,74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.321,391 ЦК України, суд,-

РІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Зняти накладений арешт та заборону відчуження з майна боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, постановою державного виконавця районного відділу ДВС Ужгородського МРУЮ ОСОБА_4 № 10585838 від 30.03.2009 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Стефанишин М.М.