ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 2/362/742/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( З А О Ч Н Е )

09 липня 2015 року 2013 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Ковбеля М.М.,

при секретарі Сілецькій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 18 лютого 2012 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач взяв у борг кошти у сумі 200 000 доларів США, та зобовязувався їх повернути до 04 березня 2013 року. Оскільки відповідач борг не повернув, позивач змушений звернутися до суду з позовом, в якому просить стягути з ОСОБА_3 суму основного боргу 2 590 408 гривень, три проценти річних у розмірі 125 830 гривень, інфляційні нарахування у розмірі 440 370 гривень.

19 лютого 2015 року позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача суму основого боргу в розмірі 200 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 5 271 742,60 гривень, три проценти річних у розмірі 306 772, 10 гривень, інфляційні нарахування у розмірі 1 412 827,08 гривень.

Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, надіславши до суду заяву, в якій просять слухати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, проти заочного розгляду справи не заперечують.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

У звязку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Судом встановлено, що відповідно до розписки від 18 лютого 2012 року ОСОБА_2 взяв у борг кошти у сумі 200 000 доларів США, та зобовязувався їх повернути ОСОБА_1 до 04 березня 2013 року (а.с. 7).

Відповідно до розрахунку заборгованості за ОСОБА_2 наявна заборгованість в тому числі: сума основого боргу в розмірі 200 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 5 271 742,60 гривень, три проценти річних у розмірі 306 772, 10 гривень, інфляційні нарахування у розмірі 1 412 827,08 гривень.

Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором.

У відповідності до п.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Пунктом 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак в п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз?яснюється, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК України, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов?язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов?язання.

Приймаючи до уваги, що відповідач не належним чином виконує свої обовязки перед кредитором, у звязку з чим наявна заборгованість, чим позивачу завдано матеріальну шкоду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, відмовляючи в частині стягнення з відповідача інфляційного нарахування в розмірі 1 412 827,08 гривень, оскільки інфляція є тривале зростання загального рівня цін, що відображує зниження купівельної спроможності грошової одиниці, а відповідно до стаття 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня, тому інфляційне нарахування нараховується на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, а позивач надав у позику кошти в іноземній валюті.

Позовні вимоги в частині відшкодування витрат судового збору підлягають до задоволення частково, оскільки, згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 509, 525,526,530, 546, 549, 551,611,612,623, 1054 ЦК України , ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212- 215, 218, 223, 224, 294, ч. 4 ст.295 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1суму боргу:

- сума основого боргу в розмірі 200 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 5 271 742,60 гривень,

- три проценти річних у розмірі 306 772, 10 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1понесені судові витрати в розмірі 2915,60 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ковбель М.М.