Справа № 2-946/10
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 квітня 2010 року місцевий Малиновський районний суд м.Одеси у складі:
головуючого судді -Буран О.М.,
при секретарі Татар Ю.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Одеської міської ради, про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності, суд
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, Малиновської райадміністрації м. Одеси з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартиру № 3-а у будинку під № 70 по вулиці Болгарській в м. Одесі та визнання за нею права власності на цю квартиру.
В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 вказувала, що після смерті гр. ОСОБА_5 у 2003р., належна їй за життя спірна кв. 3-а у будинку під № 70 по вулиці Болгарській в м. Одесі, загальною площею 14 кв. м., поєднана з дозволу Малиновської райадміністрації м. Одеси з належною позивачці квартирою № 4 того ж будинку.
З того моменту кв.№ 3-а фактично перестала існувати як окремий обєкт нерухомого майна, а її площа входить до площі кв. № 4, якою володіє позивачка. За користування додатковими 14 кв. м. приєднаної площі позивачка сплачує комунальні послуги.
Разом з тим, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14.10.2003р. був задоволений позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, померлої 23.06.2003 року та визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, 20.12.2002 року укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в простій письмовій формі.
Після цього ОСОБА_4продав цю квартиру ОСОБА_3ОСОБА_3, яка в свою чергу заявила до ОСОБА_1 вимоги щодо звільнення придбаної квартири.
Не погоджуючись з цим ОСОБА_1 у 2006р. звернулася по захист своїх майнових інтересів до суду. Ухвалою від 26.06.2006р., за заявою ОСОБА_1М, рішення від 14.10.2003 р., про визнання договору купівлі-продажу від 20.12.2002р. квартири АДРЕСА_2 та визнання права власності на цю квартиру за ОСОБА_4 було скасовано.(а.с. )
15.02.2007р. ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси залишено без розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 дійсним та визнання права власності на квартиру за ОСОБА_4
За таких обставин ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_4 не був власником спірної квартири та не мав прав відчужувати її, а саме укладати договір купівлі-продажу з ОСОБА_6 Разом з тим, за доводами позивачки право власності на спірну квартиру має бути визнано за нею.
27.01.2010р. до позову ОСОБА_1 приєднався її чоловік ОСОБА_2, посилаючись на те, що є співвласником кв.№ 4 у будинку під № 70 по вулиці Болгарській тому позовні вимоги фактично заявлені і в його інтересах.
Разом з ОСОБА_2 ОСОБА_1 уточнила свій позов в остаточній редакції від 27.01.2010р., згідно якої позивачі просять визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3, укладений 19.11.2004р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та визнати за ними в рівних частках право власності на кв. № 4 у будинку під № 70 по вулиці Болгарській в місті Одесі загальною площею 49,5 кв.м., житловою 33,1 кв.м, підсобною 16,4 кв.м., яка складається з веранди площею 5,4 кв.м., коридору площею 2,6 кв.м, кухні площею 4,5 кв.м, житлової кімнати площею 22,8 кв.м., житлової кімнати площею 10,3 кв.м, коридору площею 3,9 кв.м.
Також позивачі просять встановити порядок виконання рішення суду, згідно якого, у разі набрання ним законної сили воно є підставою щодо реєстрації КП „ ОМБТІ та РОН права власності на квартиру № 4 у будинку під № 70 по вулиці Болгарській в місті Одесі зазначеною площею.
Представник позивачів у судове засідання зявився, уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовільнити.
Відповідачі по справі у судове засідання не зявилися, повідомлялися судом про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
За таких обставин, враховуючи думку представника позивачів, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю не зявившихся відповідачів, з ухваленням заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦК України.
Вивчивши обставини справи, заслухавши доводи представника позивачів та дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що підлягають задоволенню.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що позивачі по справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками кв. № 4 у будинку під № 70 по вулиці Болгарській в місті Одесі.Поруч з цією квартирою раніше розташовувалася кв. № 3-а, в якій проживала гр. ОСОБА_5
Після смерті ОСОБА_5 23.06.2003 року, її квартира звільнилася та за згодою Малиновської райадміністрації м. Одеси була поєднана з належною позивачам кв. № 4 того ж будинку. З цього моменту кв. № 3-а фактично перестала існувати як окремий обєкт нерухомого майна, а її площа входить до площі кв. № 4, якою володіють позивачі.
За користування додатковими 14 кв. м. приєднаної площі позивачі сплачують комунальні послуги. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14.10.2003р. був задоволений позов гр.ОСОБА_4 до ОСОБА_5, померлої 23.06.2003 року та визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, 20.12.2002 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в простій письмовій формі. Після цього ОСОБА_4продав цю квартиру ОСОБА_3
ОСОБА_3С.в свою чергу заявила до ОСОБА_1 вимоги щодо звільнення придбаної квартири.
Не погоджуючись з цим ОСОБА_1 у 2006р. звернулася по захист своїх майнових інтересів до суду.
За заявою ОСОБА_1, за нововиявленними обставинами Малиновський районний суд м.Одеси скасував своє рішення від 14.10.2003 р.по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 дійсним та визнання право власності на квартиру за ОСОБА_4 та ухвалою від 15.02.2007 року було залишено позов ОСОБА_4 без розгляду. (а.с. ) Ухвалу не було оскаржено і в наступний час вона є набравшею законної сили.
За таких обставин суд погоджується з доводами позивачів про те, що ОСОБА_4 ніколи не набував права власності на квартиру АДРЕСА_4.
Згідно норм ст. 319 ЦК України право розпорядження, в т. ч. продажу майна належить власникові майна.
Не будучи власником спірної квартири ОСОБА_4 не мав права продавати її, а саме укладати договір купівлі-продажу з ОСОБА_3
Крім того, на момент укладення спірного договіру купівлі-продажу, квартира АДРЕСА_4 фактично не існувала як окремий обєкт нерухомого майна, оскільки увійшла до складу кв. № 4, належної позивачам.
За таких обставин, оскаржуваний правочин не відповідає вимогам, встановленим ч.1, 5 ст. 203 ЦК України.
У відповідності до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною( сторонами) вимог, встановлених ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.
З урахуванням наведених норм закону, договір купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_4, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підлягає визнанню недійсним в судовому порядку.
Згідно ч. 2 ст. 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно технічних вимог і правил експлуатації будинку.
З матеріалів даної справи вбачається, що кв. № 3-а у будинку під № 70 по вулиці Болгарській в м. Одесі, загальною площею 14 кв. м. включена до складу належної позивачам кв. № 4 того ж будинку з дозволу місцевого органу самоврядування, з 2003р. і по наступний час позивачі дійсно сплачують комунальні платежі з урахуванням приєднаної площі.
Згідно висновку № 6963 від 03.08.2009 р. судової будівельно-технічної експертизи Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, колишня кв. № 3-а, загальною площею 14 кв. м., за своїми технічними характеристиками не підлягала експлуатації у якості окремого житла, є складовою частиною кв. № 4 та в теперішній час виділити ці квартири в окремі є неможливим.
Порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку № 70 по вул. Болгарській, у м. Одесі у звязку з приєднанням площі колишньої кв. № 3-а до кв. № 4, під час розгляду даної справи судом не встановлено.
З причин збільшення загальної площі кв. № 4 у будинку під № 70 по вулиці Болгарській в м. Одесі, у позивачів відсутні належні правовстановлюючі документи на цю квартиру.
Згідно вимог с. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, якій засвідчує його право власності.
За таких обставин, приймаючи до уваги вказані норми закону, позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині визнання за ними права власності на кв. № 4 у будинку під № 70 по вулиці Болгарській в м. Одесі є обгрунтованими та також підлягають задоволенню.
Керуючись: ст. 10, 11, 212, 213, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст. 203, 215, 319, 383, 392 ЦК України суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково.
Визнати недійсним договір купівлі-продажу ВВМ № 463096 від 19.11.2004 року квартири № 3-А у будинку під № 70 по вулиці Болгарській в м. Одесі, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, посвідчений нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_7
Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 в рівних частках право власності на квартиру № 4 у будинку під № 70 по вулиці Болгарській в м. Одесі, загальною площею 49,5 кв.м., житловою 33,1 кв.м., підсобною 16,4 кв.м, яка складається з веранди, площею 5,4 кв.м., коридору 2,6 кв.м., кухні 4,5 кв.м., житлової кімнати 22,8 кв.м., житлової кімнати 10,3 кв.м., коридору 3.9 кв.м.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення, але апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня його отримання.

Суддя О.М. Буран