Справа № 755/3746/15-ц
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2015 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" про скасування рішення третейського суду,

в с т а н о в и в:

12 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва, як компетентного суду, з заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 29 квітня 2014 року по справі №593/14 за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Представник заявника ОСОБА_2 в судовому засіданні просив поновити заявнику строк для звернення до суду з заявою про оскарження рішення третейського суду та скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 29 квітня 2014 року по справі №593/14, пояснив, що підставою для розгляду третейським судом позову Публічного акціонерне товариство "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було третейське застереження, яке викладене у п.6.2 Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №831/3/27/31/8-224 від 17 липня 2008 року, який укладено заявником з ПАТ "Укрсоцбанк". Однак, на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 13 січня 2015 року, задоволено позов ОСОБА_1 до ПАТ "Укрсоцбанк" в особі Благовєщенського відділення Харківської обласної філії ПАТ "Укрсоцбанк" про визнання недійсною третейську угоду, що міститься в п.6.2 Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №831/3/27/31/8-224 від 17 липня 2008 року. Тому, на думку представника, рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 29 квітня 2014 року по справі №593/14 підлягає скасуванню на підставі п.3 ч.1 ст.389-5 ЦПК України, у зв'язку з визнанням третейської угоди недійсною, також просив врахувати, що заявник отримав рішення третейського суду 02 лютого 2015 року безпосередньо в приміщенні третейського суду, тому ця заява подана з дотриманням визначених законодавством строків, крім того, заявник дізнався про наявність підстав для скасування рішення третейського суду, отримавши ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 13 січня 2015 року.

Представник заінтересованої особи Матвіїв І.А. в судовому засіданні заперечувала щодо скасування рішення третейського суду, просила в задоволенні заяви відмовити, пояснила, що на момент розгляду справи третейським судом та ухвалення оскаржуваного рішення третейська угода, яка викладена у п.6.2 Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №831/3/27/31/8-224 від 17 липня 2008 року, який укладено між ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1, сторонами спору в судовому порядку не оскаржувалась, рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2014 року, яким визнано недійсною третейську угоду, набрало чинності лише 13 січня 2015 року, тому відступні підстави для скасування рішення третейського суду на підставі п.3 ч.1 ст.389-5 ЦПК України, оскільки ці обставини не існували на момент розгляду справи третейським судом. Також представник наголосила, що заявник ОСОБА_1, як учасник третейського розгляду, отримав копію рішення третейського суду 02 червня 2014 року, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням, яке міститься в матеріалах третейської справи, а звернувся до компетентного суду з заявою про оскарження рішення суду лише 12 лютого 2015 року, що дає підстави суду залишити заяву без розгляду, яка подана з порушенням строків, визначених ч.2 ст.389-1 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника заявника ОСОБА_2, представника заінтересованої особи Матвіїв І.А. , наведені сторонами доводи та заперечення з приводу підстав для скасування рішення третейського суду, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про третейські суди" на розгляд до третейського суду може бути переданий спір за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього закону.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремою письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Третейська угода є підставою для передачі спору на розгляд третейського суду, а в деяких випадках - і підставою для створення та діяльності такого суду. Таким чином, належність форми і змісту третейської угоди, наявність у ній всіх істотних умов, передбачених законом, є первинною та обов'язковою умовою правомірності третейського розгляду, а відтак - і третейського рішення.

Отже, обов'язковою умовою для розгляду спору в третейському суді є наявність третейської угоди між сторонами.

Судом встановлено, що 17 липня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії №831/3/27/31/8-224. (а.с.4-10)

Як передбачено п.6.2 Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №831/3/27/31/8-224, у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст.5 Закону України "Про третейські суди", домовляються, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: 02002, м. Київ, вул. М.Раскової,15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Мороз Оленою Анатоліївною або Білоконем Юрієм Миколайовичем або у порядку черговості., вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у відповідності до чинного Регламенту Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків.

Одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних та господарських правовідносин є звернення до третейського суду.

Третейський суд це недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та (або) юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин.

Порядок утворення та діяльності третейських судів в Україні, а також вимоги щодо третейського розгляду з метою захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та юридичних осіб встановлені Законом України „Про третейські суди".

Третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних правовідносин це вид недержавної юрисдикційної діяльності і не є здійсненням правосуддя.

29 квітня 2014 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків (третейський суддя Ярошовець В.М.) у справі №593/14 винесено рішення, яким частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягення заборгованості.

Присуджено стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованість по договору кредиту в сумі 807496 грн. 67 коп. та третейського збору в сумі 8474 грн. 97 коп. (а.с.16-18)

Підстави для скасування рішення третейського суду визначені у статті ст.389-5 Цивільного процесуального кодексу України, якою передбачено, що рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею. Рішення третейського суду може бути скасовано, серед іншого, якщо третейську угоду визнаного судом недійсною. (п.3 ч.1 ст.389-5 Цивільного процесуального кодексу України)

Як з'ясовано судом, на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2014 року задоволено позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" в особі Благовєщенського відділення Харківської обласної філії ПАТ "Укрсоцбанк" про визнання недійсним третейського застереження недійсним.

Визнано недійсною третейську угоду, що міститься в п.6.2 Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №831/3/27/31/8-224 від 17 липня 2008 року, укладеному між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" (правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк") та ОСОБА_1. (а.с.20-21)

Ухвалою апеляційного суду харківської області від 13 січня 2015 року, апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" - відхилено. Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2014 року - залишено без змін. (а.с.22-24)

Згідно з Конституцією України Україна є демократичною, соціальною, правовою державою; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (ст. ст. 1, 3 Конституції України).

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України одночасно визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 5 ст. 55 Конституції України). І це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч. 2 ст. 22, ст. 64 Конституції України).

Способами реалізації права кожного захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних правовідносин є звернення до третейського суду (у передбаченому Законом України "Про третейські суди" випадках і порядку) та судовий захист.

Ураховуючи положення ст. ст. 55, 64, 124 Конституції України, аналізуючи зміст Закону України "Про третейські суди" та ст. 17 ЦПК України третейський суд як недержавний орган за цим Законом має повноваження вирішення спорів лише тих сторін, якими укладено угоду (прийнято рішення) про передачу спору на розгляд третейського суду, і ці повноваження третейського суду не поширюються на спори, в яких, крім цих осіб, сторонами є інші особи, які не були сторонами третейської угоди, або спори, які стосуються прав і обов'язків інших осіб, що не є сторонами третейської угоди.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Виходячи з принципу верховенства права, положень ст. ст. 21, 22 Конституції України щодо непорушності конституційних прав особи, положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом, та положень ст. ст. 3, 15 ЦК України, ст. ст. 1, 3, 4 ЦПК України щодо права особи на судовий захист цивільного права та інтересу слід дійти висновку про пріоритетність права особи на судовий захист цивільних прав і інтересів, у тому числі шляхом оскарження дій і рішень.

Відповідно до положень ч.3 та ч.4 ст.389-4 Цивільного процесуального кодексу України при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду. Суд не обмежений доводами заяви про скасування рішення третейського суду, якщо під час розгляду справи буде встановлено підстави для скасування рішення третейського суду, визначені статтею 389-5 цього Кодексу.

Аналізуючи зібрані справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним наявність підстав для скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 29 квітня 2014 року по справі №593/14, оскільки третейський суд як недержавний орган має повноваження вирішення спорів лише тих сторін, якими укладено угоду (прийнято рішення) про передачу спору на розгляд третейського суду, тому сам факт визнання недійсною третейську угоду, що міститься в п.6.2 Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №831/3/27/31/8-224 від 17 липня 2008 року, свідчить про відсутність правових підстав для розгляду спору в третейському суді, з урахуванням положень ст.236 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до положень частини другої та третьої ст. 389-1 Цивільного процесуального кодексу України, заява про скасування рішення третейського суду подається до суду за місцем розгляду справи третейським судом сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особам, які брали у участь у справі, у разі, якщо третейський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізнались або повинні були дізнатись про прийняття рішення третейським судом.

Заява, подана після закінчення строку, встановленого частиною другої цієї статті, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

При вирішенні питання про дотримання заявником ОСОБА_1 строків, передбачених ст. 389-1 Цивільного процесуального кодексу України, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії", де зазначено, що сторони повинні мати можливість скористатися правом на вчинення позову з того моменту, коли вони ознайомилися із рішенням, що покладають на них обов'язки або можуть порушувати їхні законні права чи інтереси. Як засіб спілкування між органами та сторонами, вручення рішення створює можливість для сторін знайомитись з рішенням та підставами для нього, таким чином надаючи їм змогу оскаржити його, якщо вони вважатимуть це за доцільне.

Виходячи з обставин, наведених заявником ОСОБА_1 щодо підстав для поновлення пропущеного строку для оскарження рішення третейського суду, у заявника виникло право оскаржити рішення третейського суду, яке винесено 29 квітня 2014 року, після набрання чинності рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2014 року, яким визнано недійсним третейську угоду, що безпосередньо передбачено п.3 ч.1 ст.389-5 ЦПК України, тому виходячи з положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 55 Конституції України, суд вважає, що строк звернення до суду пропущений з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" про скасування рішення третейського суду є обґрунтованою та атакою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 8, 12, 22, 55 Конституції України, ст.ст.5, 12, 51 Закону України „Про третейські суди", ст.ст.1, 3, 4, 389-4, 389-5, 389-6 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Поновити заявнику ОСОБА_1 строк для звернення до суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 29 квітня 2014 року по справі №593/14 за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 29 квітня 2014 року по справі №593/14 за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду міста Києва, яка подається через Дніпровський районний суд мста Києва, протягом десяти днів з дня її проголошення Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

С у д д я