АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4047/15 Головуючий 1 інстанції
Категорія: договірна Доповідач: Яцина В.Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року м. Харків.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Яцина В.Б.,

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря : Костюченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «Оргтехбуд», ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав, визнання права власності та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «Оргтехбуд» про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИЛА:

24 травня 2013 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оргтехбуд» (далі - TOB «Оргтехбуд»), в якому після його уточнення та доповнення 25 лютого 2015 року остаточно просив: визнати недійсним договір купівлі-продажу майнових прав № 09/11 від 09 листопада 2012 року, укладений між ТОВ «Оргтехбуд» та ОСОБА_4; визнати за ним право власності на двокімнатну квартиру № 41, загальною площею 65,60 кв. м., на 8-му поверсі в будинку № 191-Д по вул. Клочківська у м. Харкові.

На обґрунтування позову послався на те, що 12.01.2006 року між ним та ТОВ «Оргтехбуд» укладений договір № 12.01/4-1 на дольову участь у будівництві об'єкта нерухомості, вищевказаної квартири, який є чинним. Вказав, що він повністю і у строк виконав свої обовязки за цим договором, сплативши ТОВ «Оргтехбуд» в гривні по курсу НБУ на момент здійснення платежу в еквіваленті 47888 доларів США, внаслідок чого набув майнових прав на вказану квартиру, що підтверджується чинним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.02.2013 року по іншій цивільній справі за його позовом до ТОВ «Оргтехбуд» про визнання майнових прав на об?єкт незавершеного будівництва, вищевказану спірну квартиру.

08 вересня 2010 року по справі № Б-39/112-10 Господарським судом Харківської області було порушено провадження у справі про визнання банкрутом ТОВ «Оргтехбуд», а ухвалою господарського суду Харківської області від 25 червня 2011 року затверджено план санації ТОВ «Оргтехбуд», яким спірна квартира була включена до плану санації боржника та підлягала реалізації.

30.03.2012 року Інспекцією ДАБК у Харківській області була зареєстрована Декларація № ХК 6 про готовність обєкта до експлуатації 17-поверхового житлового будинку по вул. Клочківській, ріг вул.. Самарській у м. Харкові. 12.122012 року рішенням Харківської міської ради № 798 вказаному 17-поверховому житловому будинку було присвоєно поштову адресу: м. Харкові, вул.. Клочківська, 191-Д.

Проте ТОВ «Оргтехбуд» всупереч ст.ст. 509, 526, 629 ЦК України своїх зобов'язань за договором не виконав: не передав позивачу за актом приймання-передачі визначену у договорі квартиру, а реалізував її шляхом укладення договору купівлі-продажу майнових прав за договором № 09/11 від 09.11.2012 року відповідачу ОСОБА_4 Майнові права на зазначену квартиру за договором купівлі-продажу майнових прав за відповідним Актом від 20 листопада 2012 року були передані ТОВ "Оргтехбуд" ОСОБА_4, за відсутності на це правових підстав, оскільки на час укладення цих правочинів майнові права на спірну квартиру вже належали позивачу ОСОБА_5

З огляду на порушення майнових прав позивача за спірну квартиру, які не є грошовими і внаслідок чого позивач відповідно до ч. 1 ст. 1, п. 2 ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не є кредитором боржника в процедурі санації, ухвалою Господарського суду Харківської області від 31 жовтня 2-13 року по справі № Б-39/112-10 дії керуючого санацією ТОВ «Оргтехбуд» щодо включення спірної квартири № 41 до складу майна боржника визнано неправомірним, а зазначена квартира була виключена з плану санації ТОВ «Ортехбуд».

Оскільки ТОВ «Оргтехбуд» на момент укладення договору купівлі-продажу майнових прав № 09/11 від 09 листопада 2012 року не було власником майнових прав на спірну квартиру № 41, укладення такого договору порушує положення ст. 658 ЦК України про те, що право продажу товару (у тому числі майнових прав в силу ч. 2 ст. 656 ЦК України), крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару, а покупець не набуває право власності, якщо продавець товару не є його власником і власник має право вимагати його повернення, зміст цього договору суттєво порушує майнові права позивача, - відповідно до ч.ч. 1 ст.ст. 203, 215 ЦК України просив визнати вказаний договір недійсним, та відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України визнати за ним право власності на спірну квартиру.

Відповідачка ОСОБА_4, яка діяла через своїх представників, проти позову заперечувала, посилаючись на пропуск позовної давності позивачем ОСОБА_5, зокрема вказуючи, що ОСОБА_5 з часу порушення Господарським судом Харківської області у відношенні ТОВ "Оргтехбуд" 08.09.2010 року справи про банкрутство № Б-39/112-10 контрагентом не цікавився більше трьох років, претензій до забудовника щодо неналежного виконання своїх обов'язків за договором своєчасно не заявляв, майнові права на спірну квартиру № 41 належали ТОВ «Оргтехбуд» в силу того, що він є забудовником.

ОСОБА_4 також зазначила, що ОСОБА_5 є конкурсним кредитором боржника у справі про банкрутство ТОВ «Оргтехбуд», а оскільки він своєчасно не заявив свої вимоги до нього, тому відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» вони є погашеними.

При цьому ОСОБА_6 заявила зустрічний позов до ОСОБА_5 і ТОВ «Ортехбуд» про визнання недійсним договору на дольову участь у будівництві багатоквартирного житлового будинку № 12.04/4-1, укладеного 12.01.2006р. між ТОВ «Оргтебуд» та ОСОБА_5, посилаючись на порушення сторонами договору вимог ст.4 Закону України «Про інвестиційну діяльність», згідно якої фінансування об'єктів житлового будівництва може здійснюватися виключно через фонди фінансування будівництва, фонди операцій з нерухомістю, інститути спільного інвестування, недержавні пенсійні фонди, які створені та діють відповідно до законодавства, а також через випуск безпроцентних (цільових) облігацій, за якими базовим товаром виступає одиниця такої нерухомості.

ОСОБА_5 позов ОСОБА_4 не визнав. В своїх запереченнях зазначив, що не є інвестором будівництва багатоквартирного житлового будинку по вул. Клочківській, 191-Д в м. Харкові, в розумінні ст.4 Закону України "Про інвестиційну діяльність", оскільки набував спірну квартиру як власне житло.

Представник відповідача ТОВ "Оргтехбуд" в судове засідання не з'явився, належним чином неодноразово повідомлений про день, час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, внаслідок чого справа була розглянута за його відсутності.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 були задоволені.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу майнових прав № 09/11 від 09 листопада 2012 року, укладений між ТОВ «Оргтехбуд» та ОСОБА_4.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на спірну квартиру № 41.

Зустрічна позовна заява ОСОБА_4 була залишена без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням районного суду, ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить його скасувати і ухвалити нове рішення, ким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнити. На обґрунтування скарги вказала, що районний суд безпідставно та всупереч норм матеріального права не взяв до уваги, що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем майнових прав на спірну квартиру, а позивач ОСОБА_5 обрав невірний спосіб захисту своїх прав: замість позову про витребування майна у добросовісного набувача звернувся з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним, що передбачено правовою позицією, викладеною у п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014р. Також суд неправильно застосував ст. 41 Конституції України та ст. 228 ЦК України, оскільки по справі відсутні докази на підтвердження наміру жодної зі сторін спірного договору порушити публічний порядок, що у таких випадках є необхідним для застосування вказаних норм права, які визначено у п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Апелянт таких вважає помилковими висновки районного суду про те, що ОСОБА_5 не є конкурсний кредитор, і що спірний договір № 12.01/4-1 на дольову участь в будівництві від 12.01.2006 року укладений всупереч прямій забороні ч. 3 ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» і не відповідає п. 37 Порядку державної реєстрації прав нерухоме майно, порушує порядок його укладення.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового засідання, відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом відповідно до наявних в матеріалах справі доказів встановлено, що 12 січня 2006 року між ТОВ "Оргтехбуд" та ОСОБА_5 було укладено договір № 12.01/4-1 на дольову участь у будівництві, відповідно до якого позивач зобов'язався здійснити дольову участь у будівництві 17-ти поверхового житлового будинку по вул. Клочківській - кут вул. Самарської в м. Харкові у формі часткового фінансування будівництва шляхом внесення дольових коштів у розмірі суми еквівалентної 47888 доларам США в гривнях по курсу НБУ на момент сплати. Внесення грошових коштів відбувається за графіком в гривнях по курсу НБУ грн. на момент здійснення платежів в строк до 27.04.2008 року. За умовами цього договору після закінчення будівництва і введення будинку в експлуатацію (згідно п.4.1 договору цей строк -VІ квартал 2008 року) ТОВ "Оргтехбуд" зобов'язався передати за актом прийому - передачі у власність ОСОБА_5 двокімнатну квартиру № 41, розташовану на 8-му поверсі вказаного будинку. Відповідно до п.4.5 договору право власності на квартиру ,вказану в п.1.2 даного договору переходить до дольщика з моменту її державної реєстрації.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, районний суд правильно послався на правову позицію, яка викладена у постанові Верховного суду України від 21 листопада 2012 року № 6-101цс12, і висновки якої у подібних правовідносинах є обовязковими для всіх судів України відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України.

За аналогічних обставин справи за позовом про визнання недійсним договору про дольову участь Верховний суд України прийшов до висновку, відповідно до якого участь особи у будівництві багатоквартирного будинку з метою набуття права власності на квартиру в ньому не є інвестицією в розумінні Закону України «Про інвестиційну діяльність» і у разі виникнення спору щодо виконання зобовязань за договором про таку участь у будівництві зазначений Закон не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

ОСОБА_5 уклав спірний договір на дольову участь в будівництві № 12.01/4-1 від 12.01.2006р. не в результаті здійснення підприємницької діяльності, про що свідчить його підпис під цим договором, як фізичної особи, та мета його укладення (т. 2 а.с. 9-14).

30.03.2012 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області зареєстрована Декларація № ХК 6 про готовність об'єкта до експлуатації 17-поверхового житлового будинку по вул.Клочківській ріг вул. Самарської у м. Харкові.

12.12.2012 року рішенням Харківської міської Ради № 798 17-поверховому житловому будинку літ. «А-17» по вул.Клочківській - ріг вул.Самарської у м.Харкові присвоєна адреса: м.Харків, вул.Клочківська, 191-Д.

09 листопада 2012 року «Оргтехбуд» уклав з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу майнових прав № 09/11, згідно з яким ТОВ «Оргтехбуд» продав, а ОСОБА_4 набула майнові права на об'єкт нерухомості: квартиру № 41 по вул. Клочківській - кут вул. Самарської в м. Харкові. 20.11.2012 року ТОВ «Оргтехбуд» передав ОСОБА_4 за актом приймання-передачі майнові права на спірну квартиру.

Згідно зі ст. 190 ЦК майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є не споживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Стаття 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність на Україні» вказує, що майнові права - це будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі й ті, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження та користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

У своїй постанові від З0 січня 2013р. № 6-168цс12 Верховний Суд України визначає майнове право як «право очікування», яке є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно у майбутньому.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновками районного суду про те, що ОСОБА_5 після повної сплати обумовленої в договорі № 12.01/4-1 про дольову участь в будівництві за умовами цьього договору набув майнове право очікування.

Яке вбачається із п.п. 4.1, 4.5 договору про дольову участь таке право повязано з отриманням дольщиком від забудовника у володіння за відповідним актом новозбудованої квартири, з наступним оформленням забудовником за позивачем права власності на спірну квартиру (т. 3 а.с. 16)..

Дійсно, як правильно зазначив суд, у позивача на підставі вказаних умов договору дійсно виникло майнове право вимоги до забудовника про оформлення права власності на квартиру та обов'язок сплати вартості вказаної квартири, а у відповідача ТОВ «Оргтехніка» - право на отримання вартості квартири та кореспондуючий обов'язок оформлення права власності на вказану квартиру за позивачем.

При таких обставинах колегія суддів погоджується з висновками районного суду, що в результаті продажу ТОВ "Оргтехбуд" майнових прав на спірну квартиру ОСОБА_4, вказане товариство порушило правила ст. 658 ЦК України, за яким право продажу товару, яким у даному випадку є майнові права очікування, крім випадків примусового продажу товару та інших випадків, встановлених законом, належать власникові товару. При цьому, якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник майнових прав не має права вимагати його повернення.

Стосовно доводів скарги про належність майнових прав на спірну квартиру забудовнику, слід зазначити, що за умовами договору про дольову будівництво майнове право забудовника на визначену квартиру має тимчасової характер, пов?язаний лише з її будівництвом та для виконання обов?язків, передбачених п. 4.5 договору: оформлення права власності дольщика на квартиру і її державну реєстрацію відповідно до діючого законодавства України на протязі не більше 2 (двох) календарних місяців з моменту отримання дольщиком квартири по акту прийому-передачі (т. 2 а.с. 11). Тому вищевказані обмеження ст. 658 ЦК України на продаж товару особою, яка не є його власником, підлягає застосуванню при вирішенні цього спору.

Отже, оскільки у даному випадку ТОВ «Оргтехбуд» було порушено належне ОСОБА_5 майнове право очікування, яке в разі їй відчуження забудовником без згоди дольщика третім особам перебувають під захистом ст. 658 ЦК України, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що договір купівлі-продажу майнових прав № 09/11 від 09 листопада 2012 року порушує вимоги ст.ст. 203, 215 ЦК України щодо законності договору і з цих підстав районний суд законно і обґрунтовано визнав такий договір недійсним.

При цьому колегія суддів відхиляє доводи скарги про те, що позивач обрав не той спосіб захисту своїх прав і що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем спірної квартири, оскільки відповідно до ст. 388 ЦК України віндікаційний позов може заявити лише не холодіючий власник майна, а порушене майнове право ОСОБА_5 має не речовий, а зобовязальний характер. Крім того, з огляду на те, обов?язки ТОВ «Ортехбуд» за договором про дольову участь у будівництві № 12.01/4-1 від 12.01.2006р. не припинилися за відсутності передбачених у ст.ст. 598, 615 ЦК України підстав для односторонньої відмови від зобов?язання, а ОСОБА_5 має передбачене п. 4.1, 4.5 право вимоги передачі йому збудованої квартири від забудовника, то відповідно до ст. 658 ЦК України наступний покупець майнових прав на цю квартиру, ОСОБА_4, їх не набула. Тому добросовісність набувача майнових прав у даному випадку не має правового значення.

Колегія суддів не погоджується з висновками районного суду про те, що оспорений по справі договір № 9/11 від 09.11.2012 року є таким, що порушує публічний порядок, що він спрямований на порушення конституційних прав і свобод ОСОБА_5, а отже є нікчемним на підставі ст. 228 ЦК України. Такі висновки районного суду всупереч вимог ст. 213 ЦПК України належними і допустимим доказами, які відсутні в матеріалах справи, не обґрунтовані.

При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України, яка передбачає спрямованість дій на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, що означає їх навмисний характер, - суд повинний був з?ясувати вину, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін.

Згідно до матеріалів справи, спірний договір купівлі-продажу майнових прав № 09/11 від 09 листопада 2012 року був укладений відповідно до плану санації боржника, ТОВ «Ортехбуд», для відновлення його платоспроможності (т. 3 а.с. 70-79).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 09.01.2014 року по справі № Б-39/112-10 про банкрутство ТОВ «Оргтехбуд» було скасовано ухвалу господарського суду Харківської області від 25 червня 2011 року про затвердження плану санації боржника, а ухвалою Господарського суду Харківської області від 31 жовтня 2013 року по цій справі було визнано неправомірними дії керуючого санацією щодо включення спірної квартири № 41 до складу майна боржника, з виключенням з плану санації ТОВ «Оргтехбуд» цієї квартири (т. 3 а.с. 135-142). Однак при цьому суд не встановив, що сторони договору мали намір порушити передбачений Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання йог банкрутом», тобто діяли з умислом на порушення публічного порядку. Оголошення ТОВ «Оргтехбуд» банкрутом і введення санації не визнано фіктивним.

При таких обставинах, виходячи з наведених норм права, у районного суду не було підстав вказувати у мотивувальній частині рішення про нікчемність договору № 9/11 від 09.11.2012р.

Колегія суддів також відхиляє доводи скарги про грошовий характер забов?язань, які виникли у ТОВ «Оргтехбуд» перед ОСОБА_5 внаслідок невиконання договору про дольову участь в будівництві № 12.01/4-1 від 12.01.2006р, оскільки дія вказаного договору не припинилася, а ОСОБА_5 з підстав його невиконання забудовником ніяких вимог грошового характеру, відповідно до ст. 611 ЦК України, до боржника не заявив. Висновки суду про майнових характер відносин між сторонами вказаного договору належним чином вмотивовані, грутуються на матеріалах справи і нормах матеріального права, доводи скарги їх не спростовують, тому немає підстав вважати, що незаявлені до боржника у процедурі санації вимоги, які грунтуються на цьому договорі є погашеними відповідно до Закону України України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання йог банкрутом».

Однак, що стосується визнання права власності на спірну квартиру № 41, то в цій частині рішення районного суду не відповідає нормам ст.ст. 331, 392 ЦК України, які передбачають набуття права власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором, або законом, а власник майна може заявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом не встановено, і належні і допустимі докази про це відсутні у справі, що ОСОБА_5 після прийняття будинку до експлуатації та присвоєння йому поштової адреси набув право власності. За умовами п.п. 4.1, 4.5 догору про дольову участь у будвіництві № 12.01/4-1 від 12.01.2006 року після настання таких обставин ТОВ «Оргтехбуд» передає ОСОБА_5 за актом прийому-передачі спірну квартиру, а право власності виникає у нього з моменту її державної реєстрації, тобто у позасудовому порядку.

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного суду України від 24 червня 2015 року № 6-318цс15 по справі за позовом про визнання права власності на об?єкти нерухомості та зобов?язання вчини певні дії, за аналогічних обставин Верховний суд дійшов наступного висновку.

За правилами статті 392 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) позов про визнання права власності може бути предявлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон повязує виникнення в особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 18 лютого 2015 року № 6-244цс14.

Стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

На час укладення договору про дольову участь в будівництві правовідносини щодо залучення коштів фізичних осіб з метою фінансування будівництва, порядку управління цими коштами регулювалися законами України від 19 червня 2003 року № 978-IV «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та від 18 вересня 1991 року № 1560-XII «Про інвестиційну діяльність».

Виникнення права власності на новостворений обєкт нерухомості на підставі судового рішення зазначеними нормами та нормою статті 331 ЦК України не передбачено.

Указаними Законами України та укладеним сторонами по цій справі договором про дольову участь у будівництві визначено порядок оформлення права власності (здійснення державної реєстрації права власності) на спірну квартиру після прийняття такого обєкта до експлуатації.

Таким чином, ОСОБА_5 за змістом п.п. 4.1, 4.5 договору № 12.01/4-1 від 12.01.2006р про дольову участь у будівництві отримав майнове право очікування від забудовника здійснення певних дій по передачі майна та оформлення права власності, а не само право власності на нерухоме майно. Тому його порушене майнове право очікування не підлягає захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Позивач вимог про зобов?язання скласти і підписати акт прийому-передачі спірної квартири по справі не заявив, а документи, необхідні для оформлення права власності на об'єкти нерухомості, відповідно до порядку, передбаченого вказаними Законами України та умовами вказаного договору про дольову участь, повинні бути передані позивачу лише після підписання зазначених актів, а таких фактів по справі не встановлено, тому рішення районного суду з підстав, передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає в цій частині скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову про визнання права власності на спірну квартиру, з виключенням з мотивувальної частині висновків суду про застосування ст. 228 ЦК України.

В іншій частині рішення районного суду є законним і обґрунтованим, а доводи скарги цього висновку не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 309, 316, 317, 319-325 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2015 року змінити, скасувавши його в частині визнання за ОСОБА_5 права власності на двокімнатну квартиру № 41 на 8 поверсі в будинку № 191-Д по вул.. Клочківській в м. Харкові загальною площею 65,60 кв.м., жилою площею 33,25 кв.м.

У задоволенні позову ОСОБА_5 про визнання права власності на двокімнатну квартиру № 41 на 8 поверсі в будинку № 191-Д по вул. Клочківській в м. Харкові загальною площею 65,60 кв.м., жилою площею 33,25 кв.м. відмовити.

Виключити з мотивувальної частини рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2015 року висновки суду про те, що правочин щодо купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1, укладений 09.11.2012 року між ТОВ "Оргтехбуд" та ОСОБА_4 був спрямований на порушення конституційного права позивача - права власності на майнові права на квартир № 41 у будинку № 191-Д по вул. Клочківській, у м. Харкові, що випливає із укладеного 12 січня 2006 року правочину між ТОВ "Оргтехбуд" та ОСОБА_5. У зв'язку з цим правочин щодо купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_2, укладений 9.11.2012 року між ТОВ "Оргтехбуд" та ОСОБА_4 є таким, що порушує публічний порядок оскільки спрямований на порушення конституційних прав и свобод ОСОБА_5, а отже є нікчемним на підставі ст. 228 ЦК України.

В іншій частині рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2015 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: