АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго"

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 червня 2015 року

по справі за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, -

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що відповідачі, як споживачі послуг з теплопостачання, не здійснили оплату за спожиті послуги за період з 01.01.2009 року по 03 листопада 2009 року. У звязку з цим, просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних у сумі 2664,31 грн. та судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Октябрського районного суд м. Полтави від 11 червня 2015 року в задоволенні вказаного позову Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю. Зокрема, зазначає, що перебіг позовної давності був перерваний зверненням до суду із заявою про видачу судового наказу.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України, п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, наймач ( власник ) квартири зобов'язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплову енергію та інші послуги ) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від умов договору не допускається.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму заборгованості із урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно ксерокопії договору дарування від 07 червня 2007 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3подарували ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 (а.с.4).

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 05 вересня 2011 року, ухваленим у справі за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, позовні вимоги задоволені частково та стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_2, на користь позивача заборгованість за спожиту енергію за період з 01 серпня 2006 року по 01 січня 2009 року по 1953,95 грн. та судові витрати. Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 липня 2011 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 залишено без змін.

Зі змісту вищевказаного рішення слідує, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 у ОСОБА_5 виникло з моменту державної реєстрації такого права, тобто з 04 листопада 2009 року, тому саме з цієї дати вона, як власник, несе тягар утримання свого майна.

Таким чином, до 04 листопада 2009 року зобовязання щодо утримання майна, зокрема сплати комунальний послуг, покладаються на ОСОБА_3К.і ОСОБА_2

Згідно з розрахунком на а.с. 6, заборгованість за послуги теплопостачання по споживачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у сумі 1749,47 грн. виникла за період з січня 2009 року по 03 листопада 2009 року.

Сума інфляційних нарахувань з лютого по жовтень 2014 року становить 631,75 грн., що підтверджується розрахунком ( а.с.7-8).

Три відсотки річних від простроченої суми боргу становлять 283,09 грн., що підтверджується розрахунком ( а.с..9-10).

Загальна сума боргу становить 2664,31 грн. ( заборгованість за надані послуги - 1749,47 грн., інфляційні нарахування - 631,75 грн., три відсотки річних - 283,09 грн.).

Однак, відмовляючи у задоволенні позову місцевий суд виходив з того, що позивач, звертаючись до суду з вимогою про стягнення заборгованості, яка уторилася за вказаний вище період, пропустив трирічний строк позовної давності, про застосування якого прохали відповідачі, оскільки про існування заборгованості стало відомо 05.09.2011 року, а звернення до суду мало місце 19.11.2014 року.

З вказаним висновком не погоджується колегія суддів з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частина 2 статті 264 ЦК України передбачає переривання строку позовної давності в разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач.

Як вбачається з матеріалів справи, зверненню до суду з даним позовом, передувало звернення підприємства до суду наприкінці березня 2014 року з вимогою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з теплопостачання, внаслідок чого судом 24.04.2014 року був виданий судовий наказ про стягнення заборгованості з відповідачів у сумі 2 335, 25 грн., який в послідуючому був скасований за заявою боржника.

Колегія суддів вважає, що предявлення позивачем заяви про видачу судового наказу перервало позовну давність, а отже відсутні підстави вважати, що підприємство звернулося до суду з даним позовом поза межами позовної давності, а відтак з відповідачів необхідно стягнути солідарно заборгованість за послуги з теплопостачання за період з січня 2009 року по 03 листопада 2009 року з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних у загальній сумі 2664,31 грн.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторонипонесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було ухвалене рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до положень п.4 ч.1. ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п. 4 ч.1 ст. 309, 314, 316 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 червня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 іОСОБА_2 на користь Полтавського обласного виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги з теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних у сумі 2664,31 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 іОСОБА_2 на користь Полтавського обласного підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» по 121 грн. 80 коп. з кожного у рахунок повернення судового збору за подачу позову до суду.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_6 /підпис/ ОСОБА_7

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області ________________ ОСОБА_1