РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/17883/14-ц

Пров. №2/668/467/15

23.03.2015 року Суворовський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді Корецького Д.Б.,

при секретарі Куряніновій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Херсонської міської ради до ОСОБА_1 про проведення перебудови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до відповідачки з вказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що Херсонською міською радою, як органом місцевого самоврядування, що представляє інтереси територіальної громади та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження встановлено, що відповідачка збудувала без жодного документу, який надає право на проведення будівельних робіт в порядку визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» будівлю, яка знаходиться за адресою: м. Херсон, пров. Готельний,4.

Оскільки відповідачка не отримала жодних дозвільних документів на будівництво прибудов до вказаної квартири, позивач звернувся до суду у відповідності до ч.1 ст.376 ЦК України з вимогою зобовязати ОСОБА_1 провести перебудову, шляхом знесення житлового будинку №4 на провулку Готельному у м. Херсоні.

В судовому засіданні представники позивача, Херсонської міської ради: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, позовні вимоги підтримали повністю, просили суд їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1, позовні вимоги не визнала, просила суд в їх задоволенні позивачу відмовити.

В судовому засіданні адвокат відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_5 заперечила проти вимог позову, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 зазначив, що він проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, навпроти будинку, який вважає самовільною будівлею, що знаходиться за адресою: пров. Готельний, 4, вважає її самовільним будівництвом, одночасно зазначивши, що вказана будівля створює для нього, як мешканця, численні незручності в побутовому плані, у звязку з чим були неодноразові звернення до відповідних інстанцій, також підтвердив те, що фотографії, які залучені до матеріалів справи, він зробив власноруч в продовж всього терміну будівництва прибудови, що є предметом розгляду.

Суд, заслухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Херсон, провулок Готельний, 4, що підтверджується договором дарування від 02.04.1997 року та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18.12.2007 року.

Вказаний будинок розташований на земельній ділянці площею 604,4кв.м., право користування яким було надано попередньому власнику у 1955 році, виконавчим комітетом Суворовської районної ради народних депутатів м. Херсона, що підтверджується копією архівного витягу, Державного архіву Херсонської області від 13.02.2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс і под.).

Правомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання.

Правомочність розпоряджання означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення.

У сукупності ці правомочності вичерпують усі надані власнику можливості.

Згідно з нормою ст. 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма субєктами права.

Отже, правомочності власника та межі здійснення ним прав встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що була відведена для цієї мети, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п. 22 постанови № 6 від 30.03.2013 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

У п.24 цієї ж постанови ВССУ роз'яснив, що знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

В інших випадках суд за позовом відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування може на підставі частини сьомої статті 376 ЦК зобов'язати забудовника здійснити перебудову житлового будинку, будівлі, споруди або іншого об'єкта нерухомості, який побудовано чи будується з істотними відхиленнями від проекту або з істотним порушенням основних будівельних норм і правил, у тому разі, коли таке будівництво суперечить суспільним інтересам, порушує права інших осіб, коли порушення будівельних норм і правил є істотним, а також є технічна можливість виконати перебудову.

В ході розгляду вказаної цивільної справи, для зясування обставин, які потребують спеціальних знань в області будівництва та техніки, за для повного та всебічного розгляду, учасникам судового процесу, в судовому засіданні неодноразово роз'яснювалось право звернення до суду із клопотанням про призначення будівельно-технічної експертизи, щодо встановлення факту самовільного будівництва відповідачкою та істотних порушень нею будівельних норм та правил, на які посилаються представники позивача та наслідки не призначення відповідної експертизи, положення щодо належності та допустимості доказів.

Однак, особи, що брали участь у справі, своїм правом не скористались, відповідно клопотання щодо призначення експертизи заявлено не було.

Дослідження фото матеріалів, зроблених свідком по справі, не встановлює факт самовільного будівництва, місця зйомки та період за який була зроблена вказана фотозйомка, отже не приймається судом в якості доказу та не дає суду можливості прийти до відповідних висновків, за відсутності спеціальних знань в галузі будівництва та техніки.

Пояснення свідка в розумінні ст.ст.57-59 ЦПК України суд не бере до уваги, оскільки вказана особа не є експертом чи спеціалістом в галузі будівництва та техніки, а його пояснення висвітлюють побутові взаємовідносин між сусідами.

Частиною 3 ст.10 ЦПК передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Згідно частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.ст. 60, 61 ЦПК України, сторони зобов'язані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, в даному випадку будинок що знаходиться по провулку Готельний 4 на який відповідача має правовстановлюючий документ та враховуючи те, що позивачем в своєму позові та представниками позивача в судовому засіданні не надано суду жодних доказів на підтвердження наявності самовільного будівництва прибудови до будинку по провулку Готельному, 4 та не доведено, що спірне будівництво було здійснено в порушення будівельних норм та правил, суд не знайшов підстав для задоволення позову про зобовязання відповідачки провести перебудову, шляхом знесення вказаного житлового будинку.

Керуючись ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст.15,16,316,317,321,376,377,391 ЦК України, ст.116 Земельного Кодексу України, ст.ст. 10,11,50,57-60,88,143,209,212,213,215-218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Херсонської міської ради про зобовязання ОСОБА_1 провести перебудову, шляхом знесення житлового будинку №4 на провулку Готельному у м. Херсоні залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_7