Справа № 466/2915/14 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 22-ц/783/1798/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Львівське автотранспортне підприємство - 14630" на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 грудня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства "Львівське автотранспортне підприємство - 14630", Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" про стягнення з ПАТ "Львівське АТП - 14630" 15695.65 грн. на відшкодування майнової шкоди, 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди, стягнення з ПрАТ "УПСК" 1610,83 грн. стягнутого ПДВ та судові витрати.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Львівське автотранспортне підприємство - 14630" на користь ОСОБА_2 15695,65 грн. відшкодування майнової шкоди та 243,60 грн. судового збору. У задоволенні решти вимог відмовлено за безпідставністю.

Рішення в апеляційному порядку оскаржило ПАТ "Львівське АТП - 14630", в апеляційній скарзі просить рішення в частині стягнення з ПАТ "Львівське АТП - 14630" на користь позивача 15695,65 грн. відшкодування майнової шкоди та 243,60 грн. судового збору скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог про стягнення з ПАТ "Львівське АТП - 14630" майнової шкоди.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Покликається на те, що між ПАТ "Львівське АТП - 14630", власником автомобіля НОМЕР_1, водій якого винен у ДТП, та ПрАТ "УПСК" було укладено договір цивільно - правової відповідальності, підтвердженням чого є страховий поліс №АС/7081143. Зазначає, що положеннями Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Законом України "Про страхування", главою 67 ЦК України визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів та доходів від розміщення коштів цих фондів, та що саме страховик зобов"язаний у разі настання страхового випадку виплатити страхову виплату, а тому враховуючи вищенаведене саме ПрАТ "УПСК" зобов"язане відшкодувати майнову шкоду позивачу у розмірі 15695,65 грн.

Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення про відшкодування матеріальної шкоди тим самим, не тільки не дослідив правовідносини сторін договору страхування, але і не застосував та порушив вимоги ст. ст. 3, 22, 28, 29, 36 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 1, 8, 9, 20, 25 Закону України "Про страхування" та ст.ст. 979, 985, 988 ЦК України.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення ОСОБА_2 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з ПАТ «Львівське АТП -14630» на користь ОСОБА_2 15695.65 грн. на відшкодування майнової шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що цивільно - правова відповідальність ПАТ «Львівське АТП - 14630», працівник якого винен у ДТП, була застрахована у ПрАТ «УПСК», а тому останнє з врахуванням положень ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", є відповідальним за відшкодування заподіяних збитків у розмірі 7554.13 грн. з врахуванням коефіцієнту зносу, а ПАТ «Львівське АТП 14630», з яким ОСОБА_4, що перебуває у трудових відносинах і винен у ДТП, зобов»язане сплатити відповідачу 15695.65 грн. різниці між фактично завданою шкодою та фактично сплаченою сумою страхового відшкодування, розрахованого з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

У відповідності до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 лютого 2014 року близько 16.40 год. в м. Львові на пл. Митній сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП), внаслідок якої пошкоджено належний позивачу ОСОБА_2 автомобіль НОМЕР_2.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 25 лютого 2014 року № 466/1031/14- п, винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_4, водія транспортного засобу марки БАЗ А079, д.н.з. НОМЕР_1, який порушив п. 13.1ПДР України та працює водієм в ПАТ «Львівське АТП - 14630».

Згідно із ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом також встановлено, що 13.11.2013 року між ПрАТ «УПСК» та ПАТ «Львівське АТП- 14630» укладено поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/7081143, згідно якого забезпечений транспортний засіб марки ВАЗ А079 д.н.з. НОМЕР_1. За вказаним договором ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 50000.00 грн., франшиза 500.00 грн.

10.02.2014 р. відповідач ПрАТ «УПСК» одержало заяву-повідомлення про ДТП, зареєстровану в журналі реєстрації за №0539 від водія транспортного засобу марки «Мерседес-Бенз», д.н.з. НОМЕР_2 позивача ОСОБА_2

Згідно калькуляції/висновку №11203/593 від 16.02.2014 року, витрати на ремонт пошкодженого автомобіля марки «Мерседес-Бенз», д.н.з. НОМЕР_2. становлять 23249.78 грн.

Страховим актом ПрАТ «УПСК» №ОЦ/177/009/14/0096 від 18.04.2014р. підтверджується прийняття страховою компанією рішення про визнання даної події страховим випадком; розмір страхового відшкодування, який розраховано виходячи з вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу деталей згідно калькуляції/висновку №11203 -593 від 16.02.2014 р. та визначено коефіцієнт фізичного зносу складових КТЗ від 20.01.2014 р., без ПРДВ, який складає 8054.13 грн., і з врахуванням безумовної франшизи в розмірі 500.00 грн., страхова компанія визначила, що розмір страхового відшкодування, яке підлягає перерахуванню ОСОБА_2 становить 7554.13 грн. ( 8054.13 грн. - 500.00 грн.).

11.04.2014 року позивач маючи законні підстави на отримання страхового відшкодування у зв»язку з пошкодженням автомобіля марки «Мерседес-Бенз», д.н.з. НОМЕР_2, подав заяву до відповідача ПрАТ «УПСК» про його виплату.

Перерахування ПрАТ «УПСК» страхового відшкодування ОСОБА_2 в розмірі 7554.13 грн. підтверджується платіжним дорученням №1145 від 22.04.2014 р.

Стаття 22-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи.

Відповідно до вимог ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

В абз.3 п.16 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 роз»яснено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно - правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

В абз. 3 п. 24 цієї постанови роз»яснено, що відповідно до ст.. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З врахуванням положень ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно з якою у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що з відповідача ПАТ «Львівське АТП - 14630» на користь ОСОБА_2 слід стягнути різницю між затратами, понесеними позивачем на ремонт автомобіля та фактично виплаченим страховим відшкодуванням, що становить 15695.65 грн. ( 23249.78 - 7554.13).

Таким чином, суд прийшов до вірного висновку, про те, що з Публічного акціонерного товариства «Львівське автотранспортне підприємство - 14630» підлягає стягненню в користь ОСОБА_2, 15695.65 грн. майнової шкоди, завданої пошкодженням внаслідок ДТП автомобіля «Мерседес-Бенз», д.н.з. НОМЕР_2.

З врахуванням положень ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", безпідставними є доводи апелянта про те, що саме страхова компанія, а не ПАТ «Львівське АТП 14630», у випадку заподіяння шкоди повинна нести відповідальність в повному обсязі в межах ліміту відповідальності в сумі 50000.00 грн., і повинна відшкодувати позивачу шкоду у повному розмірі, який становить 23249.78 грн.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Рішення суду в частині відмови у задоволені решти позовних вимог ОСОБА_2, не оскаржується, а відтак з урахуванням положень ст. 303 ЦПК України законність та обгрунтованість рішення суду в цій частині позовних вимог апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з"ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Львівське автотранспортне підприємство - 14630" - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуюча: Шеремета Н.О.

Судді: Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.