РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/21686/14-ц

пр. № 2/759/1676/15

30 березня 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Ключника А.С. за участю секретаря судового засідання Борисенко А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань цивільну справу за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 71011,73 грн., що виникла за кредитним договором №014/1036/82/0042423 від 30.05.2012 року та судових витрат у розмірі 710,12 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 30.05.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №014/1036/82/0042423, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 26194,47 грн. зі строком користування до 30.05.2018 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 35,9% на рік.

Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором, що підтверджується меморіальним ордером №0ОТО78697 від 30.05.2012 року.

Позичальник з листопада 2012 року не виконує належним чином зобов'язання за договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту та не сплачує відсотки у розмірах і у строки передбачені договором.

31.03.2014 року боржникові було надіслано вимогу про дострокове виконання грошових зобов'язань, якою було зобов'язано у 30-ти денний термін повернути всю суму заборгованості. Проте, у встановлений строк заборгованість повернута не була.

Таким чином, станом на 31.03.2014 року загальна сума заборгованості за кредитним договором №014/1036/82/0042423 від 30.05.2012 року складає 71011,73 грн., з яких:

заборгованість за кредитом - 25532,52 грн.;

заборгованість за відсотками - 12202,62 грн.;

пеня за прострочення виконання зобов'язання - 33376,59 грн.

Отже, в порушення умов кредитного договору та чинного законодавства України відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, що змусило позивача звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

У судове засідання 30.03.2015 року представник позивача не з'явився та подав до суду заяву в якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 68).

Відповідач до суду двічі не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с. 61, 67), про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача та відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Судом встановлено, що 30.05.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №014/1036/82/0042423, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 26194,47 строком користування до 30.05.2018 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 35,9% на рік (а.с. 8-12).

Судом встановлено, що Банк виконав повністю свої зобов'язання, у відповідності до умов кредитного договору та надав позичальнику кредит, що підтверджується копією меморіального ордеру №0ОТО78697 від 30.05.2012 року (а.с. 69-70).

Уклавши з позивачем зазначений кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач порушив свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 31.03.2014 року становить 71011,73 грн., з яких:

заборгованість за кредитом - 25532,52 грн.;

заборгованість за відсотками - 12202,62 грн.;

пеня за прострочення виконання зобов'язання - 33376,59 грн. (а.с.6-7).

Банк неодноразово надсилав відповідачу повідомлення про виникнення заборгованості та необхідність її погашення, проте заборгованість погашена не була (а.с. 18-20).

Таким чином, станом на 31.03.2014 року за відповідачем по укладеному з позивачем кредитному договору №014/1036/82/0042423 від 30.05.2012 року рахується заборгованість на загальну суму 71011,73 грн.

Отже, враховуючи зазначене та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а отже такими, які слід задовольнити.

Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 710,12 грн. сплачена позивачем згідно платіжного доручення № 334293 від 03.09.2014 року (а.с. 5).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 179, 209, 212-215, 218, 223, 224-226, 292, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (01601, м. Київ, вул. Лєскова, 9, р/р МФО 322904, ) заборгованість за кредитним договором №014/1036/82/0042423 від 30.05.2012 року у сумі 71011,73 грн., з яких:

заборгованість за кредитом - 25532,52 грн.;

заборгованість за відсотками - 12202,62 грн.;

пеня за прострочення виконання зобов'язання - 33376,59 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (01601, м. Київ, вул. Лєскова, 9, р/р МФО 322904, ) судові витрати у справі у вигляді судового збору: 710,12 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. Ключник