УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М.,

Парінової І.К., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариств з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про захист прав споживача, визнання договору недійсним та стягнення грошових коштів за касаційною скаргою ОСОБА_3, та його представника - ОСОБА_4, на ухвалу судді Вінницького міського суду вінницької області від 30 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 7 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» (далі - ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс»), посилаючись на що, 15 лютого 2015 року в приміщенні ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» м. Вінниця, вул. Пирогова між сторонами було досягнуто домовленості про те, що він придбає у відповідача трактор марки «МТЗ 892» за 150 тис. грн. При цьому, він повинен був сплатити авансовий платіж у розмірі 30 тис. грн, після сплати якого буде підписано угоду, та на третій день трактор потрібно буде забрати на Немирівському шосе при в'їзді зі сторони Немирова у Вінницю з доплатою коштів у розмірі 120 тис. грн. Сплативши 30 тис грн, між сторонами було укладено договір фінансового лізингу. Згодом він ретельно ознайомившись з умовами укладеного ним договору з відповідачем, з'ясував, що предметом спірного договору лізингу був інший трактор ніж той, що він мав придбати, сума яку потрібно сплатити значно відрізняється від суми трактора марки «МТЗ 892», з якою він погодився та яка була зазначена в первинному договорі, який йому було надано для ознайомлення до підписання угоди. Ознайомившись з умовами договору він зрозумів, що сплачені грошові кошти поверненню не підлягають, можливість розірвання договору також не передбачено, а тому на думку позивача умови договору є несправедливими, оскільки порушують принцип рівності сторін. З урахуванням викладеного ОСОБА_3 просив суд визнати недійсним договір фінансового лізингу від 17 лютого 2015 року, який було укладено між сторонами та стягнути з відповідача на його користь 30 тис. грн, сплачених ним як авансовий платіж на виконання недійсного правочину.

Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 7 травня 2015 року, позовну заяву ОСОБА_3 до ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» про захист прав споживача, визнання договору недійсним та стягнення грошових коштів повернуто позивачу із-за непідсудності Вінницькому міському суду Вінницької області.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати зазначені судові рішення, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, та передати питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Повертаючи заяву ОСОБА_3, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що справа за заявою ОСОБА_3 не підсудна Вінницькому міському суду Вінницької області з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 звертаючись до суду з позовом просив визнати недійсним договір фінансового лізингу, у зв'язку з порушенням процедури його укладання та надання йому, як споживачу недостовірної інформації.

Частиною 5 ст. 110 ЦПК України передбачено, що позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за місцем проживання або перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Як убачається з позовної заяви, місцем проживання споживача є: вул. Кошовського, с. Жолоби, Томашпільського району Вінницької області; із долученого до справи договору фінансового лізингу, укладеного між сторонами не вбачається, що він має виконуватись у м. Вінниці, місцем його укладення є м. Київ.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду щодо порушення правил підсудності при пред'явленні позову не спростовують та не надають підстав вважати, що даний спір відповідно до п. 5 ст. 110 ЦПК України за вибором позивача має розглядатись Вінницьким міським судом Вінницької області.

За таких підстав, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано повернув позовну заяву ОСОБА_3 через недотримання ним правил територіальної підсудності.

Разом із тим, це не позбавляє позивача, ураховуючи характер спірних правовідносин, що виникли між сторонами, права вибору підсудності з інших підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судових рішень без змін, оскільки судами не було порушено норм матеріального та процесуального права.

З огляду на наведене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, та його представника - ОСОБА_4, відхилити.

Ухвалу судді Вінницького міського суду вінницької області від 30 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 7 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді В.М. Коротун
Л.М. Мазур
І.К. Парінова
Т.О. Писана