АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3019/15 Головуючий 1 інст. - Горбунова Я.М.
Справа № 643/760/14-ц Доповідач - Хорошевський О.М.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.,

суддів: Пшенічної Л.В., Трішкової І.Ю.,

за участю секретаря - Давидової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Московського районного суду м. Харкова від 02 березня 2015 року за по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Дергачівська державна нотаріальна контора Харківської області про визнання заповіту недійсним, -

встановила:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом у якому просила визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 посвідчений 23.12.1992 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є спадкоємцем ОСОБА_3 на підставі свідоцтва № 1-2007 від 11.09.2009 року. Спадковим майном є ? частина житлового будинку АДРЕСА_1.

Їй стало відомо, що її сестра - ОСОБА_1 на підставі заповіту ОСОБА_3 від 23.12.1992 року намагалась привласнити собі спірну ? частини житлового будинку.

Так скориставшись хворобою її бабусі ОСОБА_3, якій було більше 90 років ОСОБА_1 оформила оспорюваний заповіт.

Посилаючись на те, що на час укладання оспорюваного заповіту ОСОБА_3 була неспроможна розуміти значення своїх дій та керувати ними просила під час розгляду справи призначити посмертну судову психіатричну експертизу.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 02 березня 2015 року позов задоволено. Визнано недійсним заповіт, складений ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 посвідчений 23.12.1992 року державним нотаріусом Маренич Г.П., зареєстрований за № 2-3784. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати як неправильне та незаконне і ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Скарга містить посилання на те, що позивачем було відомо про існування заповіту, складеного на користь відповідача і раніше. З цих підстав ОСОБА_2 зверталась до суду у 2011 році.

ОСОБА_3 дійсно знаходилась у психіатричній лікарні № 15 м. Харкова, але вона перебувала там протягом 44 днів на профілактичному лікуванні.

Вважала, що висновки психіатричної експертизи не відповідають психічному стану ОСОБА_3, а тому вона з ним не згодна.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 в момент складання заповіту не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, що відповідно до положень ст.ст. 203, 215 , 225 ЦК України є підставою для визнання заповіту недійсним.

При цьому судом було взято до уваги висновок судово-психіатричної експертизи № 1168 від 20.12.2014 року.

Однак такий висновок не можна вважати обґрунтованим оскільки суд дійшов його без урахування усіх обставин справи.

Спадщина після ОСОБА_3 відкрилась у березні 2013 року, що пов'язано з настанням законної сили рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 04 березня 2013 року, яким ОСОБА_3 оголошено померлою (а.с. 9,10).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини передбачені ст.ст. 1268, 1269 ЦК України.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживає разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

За правилами ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживає постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після ОСОБА_3 суду надано не було.

Звернувшись до суду у січні 2014 року ОСОБА_2 відомостей про те, що вона звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_3 не надала.

Відомостей про те, що позивач проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи сторони є онуками ОСОБА_3 і мають право на спадкування після останньої в порядку ч. 1266 ЦК України.

Однак позивачем спадщину у передбачений законом строк не прийнято.

За правилами ч. 2 ст. 1257 ЦК України позов про визнання заповіту недійсним може бути подано заінтересованою особою. Інтерес й цьому випадку може виникнути лише у особи, яка має право на спадкування і здійснила дії спрямовані на прийняття спадщини, а тому у розумінні ч. 1 ст. 3 ЦПК України не можна визнати звернення ОСОБА_2 до суду обґрунтованим.

Посилання позивача на свідоцтво про право на спадщину від 11.09.2009 року не має юридичного значення, оскільки спадкодавцем за ним є «ОСОБА_3» і видано воно до відкриття спадщини після ОСОБА_3 (а.с. 6).

Згідно ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Оскільки судом першої інстанції при вирішенні спору норми матеріального права були застосовані неправильно, з огляду на вимоги п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Враховуючи, що судом першої інстанції норми матеріального права застосовані неправильно оскаржуване рішення підлягає скасуванню з підстав передбачених п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія,-

вирішила:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 02 березня 2015 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь держави судовий збір за апеляційний розгляд справи в сумі 121,80 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді: