АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 22-ц/796/9225/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Луценко О.М.
справа №756/1401/15-ц Доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

при секретарі Задорожного А.Г.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 02 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа - Комунальне підприємство «Житлосервіс «Приозерне» про демонтаж самовільно встановлених металевої перегородки та дверей,-

УСТАНОВИЛА:

В січні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить зобов»язати ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні коридором загального користування квартири АДРЕСА_1, з приведенням до попереднього стану, шляхом демонтажу самовільно встановленої перегородки та металевих дверей.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що проживає у квартирі АДРЕСА_1 зазначеного вище будинку. 13 грудня 2014 року мешканцями сусідньої квартири АДРЕСА_2 самовільно встановлено перегородку з шлакоблоків та металевих дверей в коридорі загального користування, чим відгороджено його частину. Встановлена перегородка та двері заважають вільному відкриттю дверей у квартиру позивача та створюють інші незручності.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 02 червня 2015 року позовні вимоги задоволено, вирішено зобов»язати ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні коридором загального користування квартири АДРЕСА_1, з приведенням до попереднього стану, шляхом демонтажу самовільно встановленої перегородки та металевих дверей. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі посилається на те, що позивач не довела факту існування для неї перешкод. Зазначає, що перегородку та двері встановлювала не вона, хоча і користується ними.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити. Пояснила, що двері встановлені співмешканцем ОСОБА_4., яка зареєстрована та проживає квартирі АДРЕСА_2. Власник ОСОБА_5 в цій квартирі не проживає.

Позивач та її представник проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав письмові заперечення та заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з»явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з»явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає.

Судом першої інстанції установлено, що згідно довідки форми №3 від 24 грудня 2014 року, виданої ЖЕК №0504 КП «Житлосервіс «Приозерне» Оболонського району в м.Києві, позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1.

Згідно даних Акту №215 від 18 грудня 2014 року, складеного членами комісії від ЖЕК №504 КП «Житлосервіс «Приозерне» за заявою мешканців квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3, проведено обстеження коридору загального користування на 8 поверсі та встановлено, що мешканцями квартири АДРЕСА_2 проведено самовільне встановлення дверей в коридорі загального користування.

22 січня 2015 року на адвокатський запит в інтересах ОСОБА_1 Оболонською районною у м.Києві державною адміністрацією надано відповідь (лист №104//К-5-155), у якому зазначено, що згідно інформації КП «Житлосервіс «Приозерне», на балансі якого перебуває житловий будинок по АДРЕСА_1, питання, порушене в заяві, дійсно має місце. В зв'язку з цим, адміністрація ЖЕК-504 надала попередження від 17 грудня 2014 року №81 власнику квартири АДРЕСА_2 із зобов'язанням падати відповідні документи па встановлення дверей в коридорі загального користування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із встановлення факту порушення установлених правил користування спільною сумісною власністю мешканцями будинку.

З такими висновками колегія суддів погоджується.

Відповідно до ст.380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Відповідно до ст.382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Відповідно до ч.2 ст.383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно із законодавством визначається, що позаквартирний коридор є допоміжним приміщенням, який перебуває у спільній власності власників квартир у будинку.

Відповідно до висновків у п.4.3 Рішення Конституційного Суду України №4-рп/2004 від 02 березня 2004 року відповідно до Конституції України всі суб'єкти права власності рівні перед законом. У багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступники) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями, в тому числі і з питань улаштування мансард, надбудови поверхів і т.ін.

Тобто, за змістом цього висновку, будь-який власник або інша особа, яка на відповідній правовій підставі проживає у квартирі, не наділяється абсолютним правом вирішувати порядок використання (переобладнання, перепланування тощо) місць загального користування чи на власний розсуд обмежувати інших співвласників у цьому.

Відповідно до висновків у цьому ж Рішенні (п.4.3) правовий режим майна, що перебуває у спільній власності власників квартир, має визначатися, відповідно до Конституції України (пункт 7 частини першої статті 92), виключно законами України. Таким чином, питання щодо згоди власників квартир - співвласників допоміжних приміщень багатоквартирного будинку - на надбудову поверхів, улаштування мансард і т.ін. з використанням при цьому конструктивних елементів будинку, як і на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо), має вирішуватися відповідно до законів про власність та інших законів України, передусім Цивільного кодексу України.

Основними пріоритетами здійснення права власності відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України, зокрема, є: право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; забезпечення усім власникам рівні умови здійснення своїх прав; заборона використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян; захист права власності.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Виходячи із засад регулювання права спільної сумісної власності, для здійснення будь-яких улаштувань позаквартирного коридору необхідна згода усіх власників квартир, які використовують цю частину коридору.

З матеріалів справи убачається, що такого порядку не дотримано. Зазначене убачається з пред»явленого позову та Акту №215 від 18 грудня 2014 року, згідно із яким власники квартири АДРЕСА_3 разом із позивачем звернулися до житлової організації щодо незгоди здійснених побудов поряд із своїми квартирами.

З матеріалів справи убачається, що відповідач є особою, що зареєстрована та проживає у квартирі АДРЕСА_2 як фізична особа, разом із неповнолітнім сином. Власником квартири є ОСОБА_5, яка в цьому жилому помешкання не проживає.

Посилання апеляційної скарги на той факт, що встановлення дверей здійснено не відповідачем, відхиляються колегією суддів, оскільки відповідач як наймач нарівні із власником користується жилим приміщення та несе обов»язок по його утриманню, доказів на підтвердження іншої домовленості відповідачем не надано. Ураховуючи, що облаштування здійснено особою, яка є співмешканцем відповідача, який права користування чи власності на цю квартиру не має, двері встановлені лише для користування мешканцями квартири АДРЕСА_2, відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про покладення цивільної відповідальності на відповідача.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності перешкод для позивачки відхиляються колегією суддів, оскільки спростовуються матеріалами справи, зокрема, даними долучених фотознімків.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 02 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов