У х в а л а

іменем україни

07 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М.,

Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про відшкодування шкоди, пов'язаної зі смертю потерпілої,

за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_4, на рішення Апеляційного суду м. Києва від 02 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» (далі - ТзДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус») 5000 грн та 70 935 грн страхового відшкодування у зв'язку зі смертю годувальника.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 7 липня 2012 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), внаслідок якої загинули водій автомобіля марки Шкода Фабія ОСОБА_5 та пасажир цього автомобіля - ОСОБА_6, дружина позивача.

Вказав, що на час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля була застрахована у відповідача, а тому позивач звернувся до нього за виплатою страхового відшкодування та витрат на поховання дружини, втім страховик сплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі 24 065 грн та повідомив, що для здійснення повного відшкодування шкоди, пов'язаної зі смертю потерпілої, особам, які перебували на її утриманні, необхідно надати додаткові документи, які позивач надіслав відповідачу 4 грудня 2012 року.

Посилаючись на те, що до цього часу відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування у повному розмірі, просив задовольнити позов.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03 грудня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 04 березня 2014 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7 задоволено.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 грудня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, про задоволення позовних вимог.

Стягнуто з ТзДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь ОСОБА_3 витрати, пов'язані з облаштуванням та утриманням місця поховання у сумі 5 000 грн та страхове відшкодування у зв'язку із смертю годувальника у сумі 70 935 грн 00 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 червня 2014 року касаційну скаргу ТзДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» задоволено частково, рішення Апеляційного суду м. Києва від 04 березня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому апеляційному розгляді рішенням Апеляційного суду м. Києва від 02 грудня 2014 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7 задоволено частково, рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 грудня 2013 року скасовано в частині відмови у стягненні з ТзДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь ОСОБА_3 витрат, пов'язаних з облаштуванням та утриманням місця поховання у сумі 5 000 грн та ухвалено в цій частині нове рішення, яким вказані вимоги задоволено.

Стягнуто з ТзДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь ОСОБА_3 витрати, пов'язані з облаштуванням та утриманням місця поховання у сумі 5 000 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, мотивуючи свої доводи неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови у стягненні з ТзДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь ОСОБА_3 страхового відшкодування у зв'язку з смертю годувальника в розмірі 70 935 грн і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення ТзДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, виходив із того, що позивач не надав відповідачу усі необхідні документи для здійснення розрахунку та виплати страхового відшкодування, відповідач не відмовляв йому у здійсненні страхового відшкодування, а відтак права позивача не порушені, у зв'язку з чим підстави для задоволення позову відсутні.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду в частині відмови у стягненні витрат, пов'язаних з облаштуванням та утриманням місця поховання, та задовольняючи вимоги в цій частині, виходив з того, що облаштування та утримання місця поховання, а саме: придбання оградки, лавки та столика, відповідає звичаям та традиціям, віднесено до процедури поховання, узгоджується з положеннями ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», а тому такі витрати, підтверджені товарним чеком від 10 липня 2012 року, підлягають стягненню з відповідача; відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення страхового відшкодування, пов'язаного зі смертю дружини, апеляційний суд погодився із висновком місцевого суду, що позивачем не надано відповідачу всіх необхідних документів для здійснення розрахунку та виплати страхового відшкодування.

Рішення суду апеляційної інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення із відповідача витрат, пов'язаних з облаштуванням та утриманням місця поховання у сумі 5 000 грн, не оскаржено, а тому на предмет законності і обґрунтованості судом касаційної інстанції не перевіряється.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/T041618.html> повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/T041618.html> посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/T041618.html>, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції повинен з'ясувати: чи враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти), якими мотивовано рішення, належними й допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримано та чи правильно застосовані норми матеріального й процесуального права. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Таким чином, зазначеними положеннями цивільного процесуального законодавства на апеляційний суд покладено обов'язок перевіряти законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, встановлені судом фактичні обставини і усувати недоліки, допущені судом першої інстанції.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що зазначеним вимогам рішення суду апеляційної інстанції в оскарженій частині не відповідає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 6 липня 2012 року о 17 год. 45 хв. на автошляху Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта відбулася ДТП за участю автомобіля марки Шкода Фабіа, під керуванням водія ОСОБА_5, внаслідок чого водій та пасажир цього автомобіля ОСОБА_6 - дружина позивача, загинули на місці ДТП.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля була застрахована в ТзДВ «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну життю і здоров'ю в розмірі 100 000 грн 00 коп.

Страховик виплатив позивачу 24 065 грн 00 коп. витрат на поховання за виключенням витрат останнього на оградку, лавку та столик, а також листом від 15 листопада 2012 року № 4144-ВРВСВ роз'яснив, що для отримання суми страхового відшкодування, пов'язаного зі смертю дружини, позивачу необхідно надати додаткові документи (а. с. 9, т. 1).

Звертаючись до суду з указаним позовом, позивач посилався на те, що 04 грудня 2012 року ним на виконання вимог вказаного вище листа направлено на адресу відповідача всі необхідні документи для отримання страхового відшкодування, втім відповідачем після отримання вказаних документів не вчинено жодних дій.

Згідно із п. 2 Порядку проведення розрахунку страхового відшкодування утриманцям у зв'язку зі смертю годувальника внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2004 року № 1776 (далі - Порядок), чинного на час виникнення спірних правовідносин, частина неотриманих доходів померлого годувальника, яка за його життя належала б кожному утриманцю, визначається із середньомісячного доходу померлого, який включає виплати, що підлягають обкладенню податком з доходів фізичних осіб, пенсії, державну соціальну допомогу та щомісячні виплати за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, за останній календарний рік (за відрахуванням частки, яка припадала на померлого і працездатних осіб, та суми пенсій, виплачених утриманцям внаслідок втрати годувальника) шляхом ділення частини неотриманих доходів померлого годувальника, що припадає на зазначених осіб, на кількість цих осіб.

Відповідно до п. п. 3, 4 Порядку виплата страхового відшкодування проводиться на підставі заяви особи, що має право на його одержання, до якої додається довідка про скоєння ДТП, копія свідоцтва про смерть годувальника, документів, що підтверджують витрати на поховання, та інших документів, які стосуються ДТП, засвідчені в установленому порядку.

За результатами розгляду документів, визначених п. 3 Порядку, страховик складає страховий акт, у якому зазначаються: особи, які мають право на страхове відшкодування; розміри страхового відшкодування кожному утриманцю; документи, на підставі яких проведено розрахунок розміру страхового відшкодування; порядок та умови виплати страхового відшкодування (одноразово або регулярно, послідовно). Страховий акт складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком з урахуванням вимог законодавства.

Матеріалами справи встановлено, що 04 грудня 2012 року позивач направив на адресу ТзДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» передбачені Порядком документи для отримання страхового відшкодування у зв'язку зі смертю годувальника, проте відповідач будь-яких дій щодо виплати вказаного відшкодування не здійснив.

Скасовуючи рішення Апеляційного суду м. Києва від 04 березня 2014 року та направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 11 червня 2014 року зокрема зазначив, що при розгляді справи апеляційний суд не з'ясував, який порядок виплати відшкодування визначений чинним законодавством та думку страховика щодо того, чи погоджується він виплатити страхове відшкодування у вигляді одноразової компенсації відповідно до Порядку та наданих позивачем додаткових документів, у зв'язку з чим дійшов передчасного висновку про задоволення позову.

Згідно з ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Однак на порушення зазначеної процесуальної норми суд апеляційної інстанції при новому розгляді справи встановивши фактичні обставини справи в частині порушення права позивача на отримання виплати страхового відшкодування у вигляді одноразової компенсації згідно Порядку, обмежився посиланням на передчасність вимог позивача у зв'язку із відсутністю відмови відповідача у здійсненні страхового відшкодування, чим усунувся від розгляду спору по суті на підставі наданих у справі доказів.

Оскільки при новому розгляді справи апеляційний суд вимог суду касаційної інстанції не виконав та не розглянувши наявні в матеріалах справи докази відмовив у задоволенні позову в оскаржуваній частині з підстав передчасності звернення до суду, ухвалене у справі рішення апеляційного суду в частині відмови у стягненні з ТзДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь позивача страхового відшкодування у зв'язку зі смертю годувальника в розмірі 70 935 грн в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 02 грудня 2014 року скасувати в частині позову про стягнення з товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь ОСОБА_3 страхового відшкодування у зв'язку зі смертю годувальника в розмірі 70 935 грн 00 коп., справу передати в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана