АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/1263/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1667/15Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого: судді Пилипчук Л.І.,

суддів: Карнауха П.М., Кривчун Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»

на рішення Київського районного суду м.Полтави від 06 квітня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення коштів,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 06 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» шляхом перерахування на поточний рахунок ОСОБА_2 № 0969 у ПАТ «Креді ОСОБА_3», МФО 300614, суму невиконаного розпорядження (доручення) в розмірі 3 339 642, 59 грн., пеню в розмірі 22 438, 27 грн., а всього 3 362 080, 86 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», посилаючись на порушення норм матеріального права, просило рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

В обґрунтування своїх доводів банк посилається на норму ст.1090 ЦК України, щодо умов виконання банком платіжного доручення, пунктів 22.1. статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» щодо переліку документів, на підставі яких банк має здійснювати переказ коштів, на положення постанови Національного банку України «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті». Вказує, що зазначені норми не передбачають такого документу, як розпорядження про перерахунок грошових коштів, а тому звернення позивачки до банку з вимогою про перерахунок коштів за формою і змістом не відповідає чинному законодавству та не може бути виконано банком.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 26 лютого 2015 року шляхом приєднання позивачки до публічної пропозиції банку сторони уклали договір про відкриття поточного рахунку, надання і використання платіжної картки та комплексного обслуговування фізичних осіб-резидентів України/а.с.9-57/

Згідно виписки по особовому рахунку ОСОБА_4 на її рахунку станом на 26 лютого 2015 року знаходилося 1 654 007,83 грн., а станом на 11 березня 2015 року 3 446 485, 60 грн./а.с.58,60/

Позивачка звернулася до банку із заявами (розпорядженнями) на перерахування коштів на її рахунок, відкритий в іншій кредитній установі: 26.02.2015 року на суму 1 602 733,59 грн. та 11.03.2015 року на суму 1 736 90,00 грн./а.с.59-60, 62-63/ Однак зазначені розпорядження клієнта банком не виконані.

Відповідно до ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно ч.1,3 ст.1068 ЦК України банк зобовязаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобовязаний за розпорядженням клієнта видати та перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Частиною 1 статті 1089 ЦК України передбачено, що за платіжним дорученням банк зобовязується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Банк, що прийняв платіжне доручення платника, повинен перерахувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні (ч.1 ст.1091 ЦК).

Встановивши, що банк прийняв від ОСОБА_2 26.02.2915 року та від 11.03.2015 року розпорядження про переказ коштів на її рахунок в іншій банківській установі, але не виконав своїх зобовязань по перерахуванню зазначених коштів, - місцевий суд на підставі вищевикладених норм цивільного закону обґрунтовано стягнув з банку заявлені клієнтом до переказу грошові кошти.

При цьому, ґрунтуючись на положеннях п.32.2 ст.32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», яким передбачено відповідальність банку за порушення строків виконання переказу сплатити платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожен день прострочення, районний суд правомірно стягнув з банку на користь позивачки 22 438, 27 грн. пені за 14 днів прострочення.

Висновок районного суду щодо відсутності підстав для стягнення на користь позивача упущеної вигоди сторони не оспорювали.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків районного суду.

Заперечення банком належності поданого клієнтом розпорядження на переказ коштів та його невідповідність вимогам щодо форми та змісту платіжного документу, на підставі якого здійснюється переказ, є неспроможними, оскільки позивачкою до заявленого розпорядження на переказ коштів були додані платіжні доручення, які за формою та змістом відповідають нормативним вимогам.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, повно встановивши фактичні обставини справи, дав обєктивну оцінку зібраним у справі доказам, вірно застосував норми матеріального права та ухвали рішення, яке відповідає закону.

Керуючись ст.ст.303, 304. 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - відхилити

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 06 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Л.І.Пилипчук

Судді: /підписи/ ОСОБА_5

ОСОБА_6

ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1