АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Котули Л.Г., Немировської О.В.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Рітейл-страхування» про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 р. ОСОБА_2 звернувся у суд з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Рітейл-страхування» (надалі - ПрАТ СК «Рітейл-страхування») про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що між сторонами було укладено договір страхування належного йому автомобіля.

Зазначав, що 13 листопада 2012 р. за участі застрахованого автомобіля відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої застрахований автомобіль отримав пошкодження шкоди й вартість відновлювального ремонту якого становить 68 340 грн. 57 коп.

На виконання умов договору, він звернувся із заявою до страхової компанії про виплату відшкодування, між тим, страховою компанією було виплачено йому лише 38 254 грн. 70 коп., а решту грошових коштів, - 30 085 грн. 87 коп. відповідачем не виплачено.

Посилаючись на викладені обставини, просив суд стягнути зі страхової компанії на його користь несплачене страхове відшкодування, в сумі 30 085 грн. 87 коп., пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, в сумі 8 358 грн. 16 коп., 5 000 грн. моральної шкоди, 20 101 гр. 06 коп. збитків, що пов'язані з фактичним підвищенням вартості ремонту автомобіля та 1 000 грн. витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 р. в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши позивача та його представника, які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, представника відповідача, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, 26 липня 2012 р. між ПрАТ СК «Рітейл-страхування» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за №317.01.12, за умовами якого застраховано належний йому автомобіль Ніссан Тіана, 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_1, в період часу з 27.07.2012р. по 26.07.2013р., за що останній зобов'язався здійснити загальний страховий платіж, в сумі 12 240 грн. чотирма рівними частинами - по 3 060 грн. кожна, встановлено розмір безумовної франшизи за страховими ризиками, зокрема - дорожньо-транспортної пригоди - 0,5% та п.9 якого передбачено, що визначення розміру збитку відбувається на підставі рахунку гарантійної СТО /а.с.7-11, 194/.

Окрім цього, відповідно до умов договору, ОСОБА_2 є не лише страхувальником, а і вигодонабувачем /а.с.7/.

13 листопада 2012 р. за участі застрахованого автомобіля відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортний засіб отримав механічні ушкодження /а.с.12-13/.

В подальшому, того ж дня, водій застрахованого транспортного засобу звернувся до страхової компанії про настання страхового випадку, зазначивши що про форму виплати страхового відшкодування буде сповіщено додатково /а.с.15/.

З метою визначення вартості матеріального збитку, завданого дорожньо-транспортною пригодою застрахованому автомобілю ОСОБА_2 звернувся із заявою про проведення авто товарознавчого дослідження /а.с.14/.

Відповідно до звіту суб'єкта оціночної діяльності - фізичної особи підприємця ОСОБА_3 від 21 листопада 2012 р. за №2111, складеного на підставі звернення позивача, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Ніссан Тіана, 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_1, станом на 22 листопада 2012 р. складає 68 340 грн. 57 коп., з урахуванням втрати товарної вартості - 5 358 грн. 13 коп. /а.с.16-24/.

Згідно рахунку ремонтної калькуляції станції технічного обслуговування групи компаній «Ніко» - ТОВ «АвтоАльянс Київ» від 21 листопада 2012 р. за №03650, яка є дилерською СТО, вартість ремонту застрахованого автомобіля складає 63 102 грн. 48 коп. з урахуванням ПДВ /а.с.62-63/.

Відповідно до звіту ТОВ «Юніверсал Асістанс-України» від 28 листопада 2012 р. за №2809/3115, проведеного на підставі звернення страхової компанії, вартість відновлювального ремонту автомобіля, без урахування ПДВ, складає 50 335 грн. 39 коп. /а.с.165-172/.

12 грудня 2012 р. страховою компанією на підставі звіту ТОВ «Юніверсал Асістанс-України» складено страховий акт за №779-1, відповідно до якого страхове відшкодування встановлено в сумі 48 158 грн. 38 коп. та складається із вартості замінених деталей, в сумі 38 217 грн. 63 коп., вартості роботи - 7 942 грн., 4 175 грн. 76 коп. - вартості використаних матеріалів; а також зменшено суму збитку на 817 грн. 01 коп. з причин виявленого пошкодження бамперу на час укладання між сторонами договору, враховано безумовну франшизу, в сумі 1 360 грн., на підставі п. 12.6.3 договору зменшено нараховану суму на 20% й остаточно визначено розмір страхового відшкодування, в сумі 38 254 грн. 70 коп., які й сплачено позивачу в період з 13 грудня 2012 р. по 25 грудня 2012 р. на його картковий рахунок /а.с.54-59, 64-70/.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог за відсутністю у ОСОБА_2 права вимоги, районний суд виходив з того, що на час розгляду справи позивач не був власником застрахованого транспортного засобу, а новий власник не уповноважував його на отримання страхової суми.

Між тим, з такими висновками суду першої інстанції погодитись неможливо.

Встановлено, що між сторонами укладено договір добровільного страхування наземного транспорту.

Відповідно до ч.1 ст.979, ч.1 ст.990 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Встановлено, що дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого ОСОБА_2 транспортного засобу - автомобіля Ніссан Тіана, 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_1, сталася 13 листопада 2012р. Вказану подію страхова компанія визнала страховим випадком й сплатила позивачу протягом грудня 2012р. лише 38 254грн.70коп.

Договір страхування є чинним до його повного виконання, його дійсність ніким не оспорено.

З матеріалів справи убачається, що 26 січня 2013р. позивач здійснив відчуження автомобіля Ніссан Тіана, 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 й його власником стала ОСОБА_2 /а.с.102,103/.

Разом з тим, обгрунтовуючи зміст позовних вимог, ОСОБА_2 посилався на те, що страхова компанія не в повному обсязі виконала умови укладеного з ним договору, не доплатила йому страхове відшкодування, у зв'язку з чим просив стягнути з відповідача недоплачену страхову суму.

Отже, предметом заявлених вимог є саме не виплачена відповідачем згідно умов договору частина грошових коштів.

Не дав суд першої інстанції оцінки тій обставині, що правовідносини, які виникли між сторонами, випливають з умов договору страхування та ґрунтуються на його положеннях, дія договору не припинена, а новий власник авто не був стороною договору.

Окрім цього, районний суд залишив поза увагою передбачене умовами договору страхування право у позивача на звернення у суд з позовом за захистом своїх прав не лише як страхувальника, а й вигодонабувача /а.с.7/.

Зазначене свідчить про незаконність висновків суду про відсутність у ОСОБА_2 права вимоги на звернення у суд з позовом.

По справі правового значення не має й та обставина, що за участю застрахованого позивачем транспортного засобу протягом 2013 р. двічі відбувалися дорожньо-транспортні пригоди, остільки, відповідно до матеріалів справи, такі події мали місце після відчуження позивачем автомобіля в січні 2013 р.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції, як постановлене з порушенням норм процесуального права, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає скасуванню, а по справі необхідно ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову, враховуючи наступне.

Положеннями п.11.2, 12.7 договору страхування передбачено, що визначення розміру збитку здійснюється на підставі наступних документів: калькуляції, проведеної страховиком, рахунку гарантійного СТО… письмової угоди страховика і страхувальника/вигодонабувача щодо визначеного страховиком розміру витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу.

Відповідно до п.9.2.14 договору страхувальник зобов'язаний достроково сплатити всі чергові платежі в повному розмірі протягом 2 (двох) робочих днів з моменту прийняття страховиком рішення про виплату страхового відшкодування, якщо розмір страхового відшкодування становить понад 10% (десять) страхової суми. Якщо страхувальник не виконає умови цього пункту, страхове відшкодування виплачується з вирахуванням чергових несплачених платежів за договором.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 не сплатив передбачені умовами договору чергові платежі, які підлягали до сплати 27.01.2013р. та 26.04.2013р. по 3060грн. кожен, на загальну суму 6 120 грн.

Згідно п.12.11, 12.11.6-12.11.7, 12.17 договору страхове відшкодування визначається: в розмірі збитку, з вирахуванням франшизи та суми чергових несплачених платежів за договором…

Пунктом 4.3.17 укладено між сторонами договору встановлено, що страховик не відшкодовує втрату товарної вартості транспортного засобу.

Долучений до справи страховою компанією звіт щодо вартості заподіяного позивачу матеріального збитку, складеного на підставі звернення страхової компанії ТОВ «Юніверсал Асістанс-України», яким визначено розмір такого збитку без урахування ПДВ, в сумі 50 335 грн. 39 коп., містить суперечності, у ньому не враховано вартість частини деталей, які підлягають заміні, ціну частини деталей занижено у порівнянні з цінами, визначеними на дилерській СТО /а.с.54-63/.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник страхової компанії частково визнав позов й просив покласти в основу рішення звіт про оцінку вартості матеріального збитку, складеного суб'єктом оціночної діяльності, фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 від 21 листопада 2012 р. за №2111 на підставі звернення позивача, та яким встановлено вартість відновлювального ремонту автомобіля Ніссан Тіана, 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_1, станом на 22 листопада 2012 р., з урахуванням втрати товарної вартості, що складає 5 358 грн. 13 коп., становить 68 340 грн. 57 коп. /а.с.16-24/.

Отже, вартість ремонтно-відновлювальних робіт позивача становить 62 982 грн. 44 коп.

Згідно положень п.12.6.3 договору страхування при пошкодженні транспортного засобу страхове відшкодування перераховується безготівковим шляхом на банківський рахунок страхувальника. У цьому разі страховик безпосередньо сплачує страхувальнику частину страхового відшкодування, що дорівнює 80%; після надання страхувальником актів виконаних робіт та квитанцій про сплату страховик сплачує другу частину - 20% страхового відшкодування.

Матеріалами справи доведено, що на підставі заяви позивача частина страхового відшкодування у відповідності до п.12.6.3 договору, була сплачена на його банківський рахунок.

Докази проведення ремонтно-відновлювальних робіт транспортного засобу позивачем не надано: відсутні акти виконаних робіт та квитанції про сплату вартості його ремонту.

Отже, до сплати підлягає страхове відшкодування в розмірі 80% від загальної суми.

З огляду на викладене, сума страхового відшкодування, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 в розмірі 80%, за вирахуванням безумовної франшизи - 0,5%, в сумі 1 360 грн., чергових страхових внесків, не сплачених позивачем, на суму 6 120 грн., авансової виплати, в сумі 38 254 грн. 70 коп. становить 5 875 грн. 25 коп. (62 982 грн. 44 коп. - 6 120 грн. ч 100% Ч 80% - 1 360 грн. - 38 254 грн. 70 коп. = 5 875 грн. 25 коп.)

Положеннями п.16.1 договору встановлено, що за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми простроченого платежу, що діяла на момент прострочення платежу, за кожен день прострочення цього платежу.

Таким чином на користь ОСОБА_2 із страхової компанії підлягає стягненню пеня за неналежне виконання умов договору на загальну суму 1 660 грн. 04 коп. за заявлений ним період: з 01 січня 2013 р. по 09 червня 2013 р. - 386 грн. 32 коп. (5 875 грн. 25 коп. ч 365 днів Ч 160 день Ч(7,5%Ч2), з 10 червня 2013 р. по 13 серпня 2013 р. - 71 грн. 15 коп. (5 875 грн. 25 коп. ч 365 днів Ч 34 дні Ч(6,5%Ч2), з 14 серпня 2013 р. по 15 квітня 2014 р. - 773 грн. 76 коп. (5 875 грн. 25 коп. ч 365 днів Ч 253 дні Ч(9,5%Ч2), з 16 квітня 2014 р. по 16 липня 2014 р. - 370 грн. 22 коп. (5 875 грн. 25 коп. ч 365 днів Ч 92 днів Ч(12,5%Ч2) та з 17 липня 2014 р. по 31 липня 2014 р. - 58 грн. 59 коп. (5 875 грн. 25 коп. ч 365 днів Ч 13 днів Ч(14,0%Ч2).

Правових підстав до відшкодування на користь позивача моральної шкоди, не має.

Відповідно до абз.2 п.21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 01 березня 2013 р. за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням страховиком зобов'язань за договором страхування, суди повинні виходити з того, що правовідносини сторін за договором страхування є зобов'язальними. У випадку порушення зобов'язання моральна шкода може бути відшкодована лише тоді, коли це встановлено договором або законом (стаття 611 ЦК).

Таким чином, остільки правовідносини, що виникли між сторонами на підставі договору добровільного страхування наземного транспортного засобу є зобов'язальними, положеннями договору не передбачено відповідальність страховика за порушення зобов'язань шляхом відшкодування моральної шкоди позовні вимоги ОСОБА_2 про її відшкодування задоволенню не підлягають.

Не вбачає колегія суддів правових підстав і до задоволення позовних вимог про стягнення реальних збитків, у сумі 20 101 грн. 06 коп., як різниці вартості ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля згідно довідок СТО ТОВ «АвтоАльянс Київ» від 21 листопада 2012 р. та 28 липня 2014 р. /а.с.30,62/.

При цьому, колегія суддів враховує те, що пошкодження транспортного засобу мало місце 13 листопада 2012 р., протягом грудня 2012 р. страховою компанією було сплачено 38 254 грн. 70 коп., недоплата склала 5 875 грн. 25 коп. й у січні 2013р. автомобіль позивачем було відчужено /а.с.102,103/, в той час як до справи долучено калькуляцію вартості ремонтно-відновлювальних робіт транспортного засобу станом на 28 липня 2014 р.

Встановлено, що 02 червня 2014 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір про надання юридичних (адвокатських) послуг, за умовами та на виконання якого останньому сплачено позивачем, того ж дня, 1 000 грн., що підтверджується квитанцією Серія АМВ за №149069 /а.с.32, 33, 35/.

Положеннями ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З урахуванням вимог згаданого Закону та мінімального розміру заробітної плати, в сумі 1 218 грн., година роботи фахівця у галузі права становить 487 грн. 20 коп.

Отже, з урахуванням кількості судових засідань, складання позовної заяви та апеляційної скарги, в рахунок компенсації витрат на правову допомогу на користь позивача підлягає стягненню 1 000 грн.

Крім того, у відповідності до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги, в сумі 365 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Рітейл-страхування» на користь ОСОБА_2 доплату страхового відшкодування, в сумі 5 875 грн. 25 коп., пеню за прострочення виконання зобов'язання за період з 01 січня 2012 року по 31 липня 2014 року, в сумі 1 660 грн. 04 коп.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Рітейл-страхування» на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі, пов'язані з оплатою правової допомоги, в сумі 1 000 грн. та 365 грн. 40 коп. - витрат, пов'язаних з оплатою судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає чинності негайно, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 753/14300/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2684/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Леонтюк Л.К.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.