Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №310/1754/15-ц
Провадження №22ц/778/3314/15 Головуючий у 1 інстанції: Черткова Н.І.
Суддя-доповідач: Каракуша К.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого судді: Стрелець Л.Г.

суддів: Каракуші К.В.

Кухаря С.В.

при секретарі: Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою виконавчого комітету Бердянської міської ради на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 березня 2015 року по справі за позовом виконавчого комітету Бердянської міської ради до ОСОБА_3 про зобов'язання укласти договір про пайову участь замовника у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Бердянська відповідно до типового договору №4 від 06.06.2014 року, затвердженого рішенням Бердянської міської ради від 31.01.2013 року №58, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року виконком Бердянської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зобов'язання укласти договір про пайову участь замовника у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Бердянська відповідно до типового договору №4 від 06.06.2014 року, затвердженого рішенням Бердянської міської ради від 31.01.2013 року №58.

У позові зазначав, що до позивача надійшла копія повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідачем. Відповідно до вказаного повідомлення відповідач розпочала реконструкцію торгового кіоску по пр. Пролетарському, 117-а у м. Бердянську, проте не виконала вимоги ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме після відповідної пропозиції позивача не уклала договору про пайову участь замовника у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Бердянська.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд зобов'язати відповідача укласти з ним договір про пайову участь замовника у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Бердянська та стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, виконавчий комітет Бердянської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання апеляційного суду сторони, які належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, не з'явились, що у відповідності до приписів ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що відповідач у 2013 році розпочала реконструкцію торгового кіоску по АДРЕСА_1, про що свідчить зареєстрована Інспекцією державного архітектурного будівельного контролю у Запорізькій області декларація про початок виконання будівельних робіт від 16.03.2013 року (а.с.10- 13).

Статтею 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що замовник об'єкта зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту /окрім випадків , передбачених частиною четвертою цієї статті/ та укласти договір про пайову участь з органом місцевого самоврядування до прийняття об'єкту містобудування в експлуатацію.

Рішенням Бердянської міської ради від 31.01.2013р. №58 затверджено порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури м. Бердянська (далі - Порядок) (зворот а.с.16).

Вказаний Порядок доведено до відома громадськості шляхом розміщення його на офіційному веб сайті Бердянської міської ради та опублікуванням у суспільно-політичній газеті "Південна Зоря" №15 від 07.02.2013року (а.с.16).

Відповідно до Порядку пайова участь замовника полягає у перерахуванні до бюджету м. Бердянська коштів на створення і розвиток інженерно- транспортної та соціальної інфраструктури м. Бердянська у розмірах: 1% загальної кошторисної вартості об'єкта будівництва - для будівель та споруд комерційного використання та 0,5% - для будівель та споруд некомерційного використання загальної кошторисної вартості об'єкта будівництва для житлових будинків.

Залучення замовника здійснюється на підставі договорів про пайову участь, які укладаються з виконавчим комітетом Бердянської міської ради на підставі затвердженого типового договору.

У липні 2014 року виконавчим комітетом Бердянської міської ради було підготовлено та направлено на адресу замовника будівництва проект договору про пайову участь замовника у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Бердянська (лист від 27.06.2014р. №1276/05-П-3286) (а.с.14-15).

Вказаного договору між сторонами не укладено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів про те, що відповідач ухиляється від пропозиції укласти договір про пайову участь замовника у розвитку інфраструктури м. Бердянська, у справі відсутні докази отримання відповідачем проекту вказаного договору, між сторонами не виникло переддоговірного спору, до того ж в подальшому позивачем ухвалено новий Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури м. Бердянська.

Проте, колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з такими висновками суду з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам ухвалене рішення не відповідає.

Встановлено, що повідомленням про початок виконання будівельних робіт зареєстрованого Інспекцією державного архітектурного будівельного контролю у Запорізькій області - 16.03.2013 року ( ЗП 7) відповідач заявила про початок реконструкції торгового кіоску по пр. Пролетарському, 117-а у м. Бердянську.

Отже, з цього моменту у позивача, як органу місцевого самоврядування виникло право на вимогу до замовника будівництва щодо пайової участі в розвитку інфраструктури міста, що і було здійснено позивачем шляхом направлення відповідного проекту договору на адресу замовника.

Посилання суду на те, що у справі відсутні докази отримання відповідачем проекту договору не має правового значення, оскільки позивачем направлено проект договору за адресою, яку зазначив відповідач і останній не навів обґрунтувань, що проект договору ним не отримано не з його вини. Крім того, відповідач під час розгляду позову в суді, наполягаючи на тому що не ухиляється від укладання відповідного договору, не виявив бажання у добровільному порядку його укласти та закрити провадження у справі. Тому, в цій частині доводи апеляційної скарги проти оскаржуваного рішення є прийнятними.

Не є також обґрунтованими висновок суду про те, що відповідач на момент направлення проекту вказаного договору не мав необхідних документів на право користування земельною ділянкою, на якій розташований відповідний об'єкт. Так, згідно до рішення Бердянської міської ради Запорізької області від 18 липня 2014 року відповідачу поновлено договір оренди землі від 11.02.2009 року, на земельну ділянку, що розташована за адресою:м.Беряднськ, пр.Пролетарський, 117-а для розміщення кіоску (а.с.37).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відмова відповідача від укладення договору про пайову участь замовників у розвитку інфраструктури м. Беряднськ є такою що не ґрунтується на законі (ч.3 ст.6, ст.ст.627,630 ЦК України, ст.40 Закону "Про регулювання містобудівної діяльності").

В той же час, позовні вимоги про покладання обов'язку на відповідача укласти такий договір не передбачений ст.16 ЦК України, а згідно зі ст.4 ЦПК України при здійсненні правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси у спосіб, визначений законами України. Більше того, право вибору способу захисту належить виключно позивачеві (ч.1 ст.20 ЦК, ст.ст.3,4 ЦПК України), який в позовній заяві просив захистити його порушене право саме шляхом зобов'язання відповідача укласти договір.

У разі відмови відповідача від укладення такого договору, виходячи з положень ст. ст. 3,6,12 - 15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України позивач вправі звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 6 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії.

Оскільки позивач обрав спосіб захисту не передбачений ст. 16 ЦК України (про зобов'язання укласти договір), позов не може бути задоволено саме з цих підстав.

Вказана правова позиція викладена у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року у справі № 6-110цс12, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів дійшла висновку, що позов не підлягає задоволенню саме з підстав не можливості захисту порушеного права позивача в спосіб обраний позивачем. Тому оскаржуване рішення підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову. Хоча суд і посилався на невідповідність обраного позивачем способу захисту ст.16 ЦК України, проте, на думку колегії суддів, вказана обставина не послугувала правовим обґрунтуванням відмови у позові.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.307, 309, 314, 315 ЦПК України, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Бердянської міської ради задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 березня 2015 року по цій справі змінити в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: