Справа № 314/5030/13-ц Провадження № 2/314/553/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

23.03.2015 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Беспалько Т.Д.,

при секретарі Печонкіної В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вільнянську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист прав власності,

ВСТАНОВИВ:

У своєму позові позивач вимагає визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 посилаючись на наступне.

У квартирі АДРЕСА_1 позивач проживає з 1987 року. Зареєстрована за даною адресою з 2000 року. Рішенням виконавчого комітету Вільнянської міської ради Запорізької області від 15 червня 2006 року матері позивачки дозволили виконати будівництво вхідного тамбуру до квартири № 3 в будинку № 14. Мати позивачки була працівником придніпровської залізниці і їй були виділені квартири № 2 та № 3. Для оформлення права власності на вказану квартиру позивачка зверталася до Придніпровської залізниці, але їй повідомили, що документи на квартиру відсутні і їй необхідно звертатися до суду для визнання права власності на квартиру № 2.

Позивач вважає, що у відповідності до вимог ст. 344 ч.1 Цивільного Кодексу України вона набула право власності на майно - на квартиру АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач наполягає на позові, відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи попереджений належним чином.

Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд розглядає дану цивільну справу за наявністю у справі доказів, ухвалює заочне рішення, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки підтверджується наступними обставинами:

Згідно до вимог ст. 16 ч.1, 2 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що з 2000 року позивач фактично проживає в квартирі АДРЕСА_1. З моменту вселення по цей час за свій кошт здійснює поточні та капітальні ремонти квартири, регулярно сплачує комунальні платежі, в тому числі за користування газом та електроенергією.

В зазначеній квартирі позивач проживає, добросовісно, безперервно і відкрито володіє з 2000 р., тобто більше 10 років, ніхто не заявляє вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами цивільного законодавства, ст. 47 Конституції України; ст.ст. 328, 344, 392 ЦК України, відповідно до яких кожен має право на житло.

Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб*єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

При цьому п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 р., норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 р.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення майнових прав фізичної особи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 209, 212-215, 224 ЦПК України, ст. ст. 256, 328, 344, 392 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист прав власності -задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Т.Д.Беспалько

23.03.2015