Провадження № 4-с- 106/15
В справі № 760/9192/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючої - судді - Шереметьєвої Л.А.

при секретарі - Носачову А.К.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю « РЗА СИСТЕМЗ», зацікавлена особа: ОСОБА_2, на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом»янського РУЮ у м. Києві Стаценко Марини Андріївни, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернулася до суду зі скаргою і просить визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом»янського РУЮ у м. Києві Стаценко М.А. щодо:

- визначення суми залишку боргу, що підлягає сплаті на користь стягувача за виконавчим провадженням ОСОБА_2, в сумі 17 898,26 грн.;

- покладення на ТОВ «РЗА СИСТЕМЗ» обов»язку по сплаті виконавчого збору в сумі 1 909,83 грн;

- винесення постанови про арешт коштів боржника від 23.04.2015року у виконавчому провадженні №47046764.

Крім того, просить визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом»янського РУЮ у м. Києві Стаценко М.А. щодо:

- незакінчення виконавчих проваджень №47046933, №47046697, №47046835 та №47046764 у зв»язку з фактичним виконанням TOB «РЗА СИСТЕМЗ» в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

Просить також зобов«язати старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом»янського РУЮ у м. Києві Стаценко М.А. :

- скасувати постанову про арешт коштів боржника від 23.04.2015року в виконавчому провадженні №47046764;

-закінчити виконавчі провадження №47046933, №47046697, №47046835 та №47046764 у зв»язку з фактичним виконанням ТОВ «РЗА СИСТЕМЗ» в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Посилається в скарзі на те, що 28 січня 2015 року Апеляційним судом міста Києва ухвалене рішення, яким зобов»язано Товариство з обмеженою відповідальністю «РЗА СИСТЕМЗ» поновити на роботі ОСОБА_2 на посаді провідного інженера - програміста, внести запис до його трудової книжки, стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 93 424,20 грн. та моральну шкоду в сумі 1000,00 грн.

В рішенні суду було зазначено, що визначена судом сума середнього заробітку підлягає стягненню на користь позивача за вирахуванням суми прибуткового податку та інших обов»язкових платежів.

На виконання рішення суду постановами старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом»янського РУЮ у м. Києві Стаценко М.А. від 31 березня 2015 року були відкриті виконавчі провадження:

- №47046933 про зобов»язання TOB «РЗА СИСТЕМЗ» внести запис до трудової книжки ОСОБА_2;

- №47046697 про поновлення ОСОБА_2 на посаді провідного інженера- програміста;

- №47046835 про стягнення з ТОВ «РЗА СИСТЕМЗ» на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 1000,00 грн.;

- №47046764 про стягнення на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 93 424,20 грн.

Після отримання постанов державного виконавця товариством були вжиті заходи для самостійного добровільного виконання рішення суду.

29.01.2015 року був виданий наказ №3-К від 29.01.2015року, яким ОСОБА_2 був поновлений на роботі.

15 вересня 2014р. на адресу ОСОБА_2 був направлений лист з проханням з»явитися до Товариства для внесення запису в трудову книжку відповідно до рішення суду, а також про поновлення його на роботі з проханням приступити до виконання трудових обов»язків.

06.04.2015року відповідно до рішення суду ОСОБА_2 було виплачено 75 525,94 гр. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 1000,0 гр. в відшкодування моральної шкоди.

При цьому з належної до стягнення суми на користь стягувача було утримано та сплачено до Державного бюджету України податок з доходів фізичних осіб, військовий сбір та ЄСВ у сумі 17 898,26 гр.

Про добровільне та повне виконання рішення суду було повідомлено Відділ ДВС Солом»янського РУЮ у м. Києва з проханням закінчити виконавчі провадження в порядку п.8 ч.1 ст.49 Закону України « Про виконавче провадження».

Однак старшим державним виконавцем Відділу ДВС Солом» янського РУЮ у м. Києві Стаценко М.А., в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження»,без належного аналізу резолютивної частини рішення суду, що підлягало виконанню, та без врахування особливостей стягнення заробітної плати й прирівняних до неї виплат, було встановлено, що вирахувана та сплачена до Державного бюджету України сума податку з доходів фізичних осіб у розмірі 17 898,26 грн. підлягала сплаті не до Державного бюджету України, а стягувачеві - ОСОБА_2, внаслідок цього, на переконання державного виконавця, залишок боргу становить 17 898,26 грн.

Крім того, державний виконавець прийшла також до висновку про стягнення з Товариства виконавчого збору у розмірі 1 909,83 грн.

В зв»язку з цим 23.04.2015 року державним виконавцем була винесена постанова у виконавчому провадженні № 47046764 про арешт коштів боржника, якою був накладений арешт на кошти Товариства в банківських установах.

В порушення вимог закону дана постанова не була направлена Товариству,як боржнику, і була отримана лише представником Товариства 06.05.2015 року на особистому прийомі у державного виконавця, оскільки на виконання даної постанови декілька банків одночасно наклали арешт на кошти Товариства на загальну суму 99 040, 50 гр.

Вважає такі рішення, дії та бездіяльність державного виконавця неправомірними та просить задовольнити скаргу.

Представник заявника в судовому засіданні скаргу підтримав.

Представник зацікавленої особи в судовому засіданні проти скарги заперечував.

Вважає, що дії старшого державного виконавця при виконанні рішення суду відповідали вимогам закону, а тому просить у задоволенні скарги відмовити.

В подальшому представник зацікавленої особи та стягувач за виконавчим провадженням ОСОБА_2, залучений судом до участі в справі, в судове засідання не з»явилися, про час розгляду справи повідомлені належним чином та в порядку, визначеному ст.76 ЦПК України.

Про причини неявки суд до відома не поставили.

Заперечень проти скарги не подали.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.386 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення,дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

Якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа

державної виконавчої служби не можуть з'явитися до суду з поважних

причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників.

Виходячи з цього та належного повідомлення суб»єкта оскарження та стягувача про час розгляду справи, суд вважає за можливе розглядати справу в їх відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 28 січня 2015 року, яким було частково скасовано рішення Солом»янського районного суду м. Києва від 25 червня 2014 року, в справі за позовом ОСОБА_2 , останній був поновлений на роботі на посаді провідного інженера - програміста ТОВ»РЗА СИСТЕМЗ», зобов»язано відповідача внести запис до його трудової книжки, стягнуто з ТОВ «РЗА СИСТЕМЗ» на користь ОСОБА_2 93 424, 20гр.середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 1000,00гр. в відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду в частині зобов»язання внести зміни до трудової книжки ОСОБА_2 було залишено без змін.

За змістом рішення суду стягнуті суми підлягали виплаті позивачу за вирахуванням суми прибуткового податку та інших обов»язкових платежів.

Постановами старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом»янського РУЮ у м. Києві Стаценко М.А. від 31 березня 2015 року були відкриті виконавчі провадження:

- №47046933 про зобов»язання TOB «РЗА СИСТЕМЗ» внести запис до трудової книжки ОСОБА_2;

- №47046697 про поновлення ОСОБА_2 на посаді провідного інженера- програміста;

- №47046834 про стягнення з ТОВ «РЗА СИСТЕМЗ» на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 93 424,20 грн.

- №47046765 про стягнення на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 1000,00 грн.

/ а.с. 7 - 13; 40 - 102 /

Встановлено також, що з метою виконання рішення Солом»янського районного суду м. Києва в цій справі від 25.06.2014 року заявником був направлений лист ОСОБА_2 з»явитися до Товариства з метою внесення з мін до трудової книжки відповідно до рішення суду.

29 січня 2015 року ТОВ»РЗА СИСТЕМЗ» був виданий наказ № 3-к про скасування наказу №5-к від 25.02.2014 року про звільнення ОСОБА_2 з роботи, поновлення його на роботі на посаді провідного інженера-програміста та виплату йому середнього заробітку за часи вимушеного прогулу та в відшкодування моральної шкоди в сумах, приведених у рішенні суду.

Платіжними дорученнями від 06 квітня 2015 року на картковий рахунок ОСОБА_2 було перераховано 75 525,94гр. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 1000,00гр. в відшкодування моральної шкоди, а також перераховано утримані з нарахованої суми податки до Державного бюджету України.

В цей же день про добровільне виконання рішення суду був повідомлений Відділ державної виконавчої служби Солом»янського РУЮ у м. Києві.

/ а.с. 14 - 16; 19 - 26; 36 - 39; 70 /

Представник заявника в судовому засіданні пояснив, що рішення суду було виконано, після його виконання ОСОБА_2 ще деякий час працював на підприємстві, а в подальшому був звільнений.

Постановою старшого державного виконавця Стаценко М.А. від 23 квітня 2015 року був накладений арешт на кошти, що містяться на всіх рахунках заявника в банківських установах.

Як зазначено в постанові, підставою для арешту майна стали висновки державного виконавця про неповне виконання заявником рішення суду у встановлений державним виконавцем строк, у сумі 17898, 26 гр.

В зв»язку з цим до сплати заявником було нараховано також витрати на проведення виконавчих дій, а всього 19 808,09 гр.

/ а.с. 69 /

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.27 Закону України « Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків

розпочинає примусове виконання рішення.

У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

В частині 2 ст.25 Закону зазначено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність

боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з

моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Судом встановлено і не спростовується представником зацікавленої особи, про добровільне виконання рішення суду заявником Відділ ДВС був повідомлений 07.04.2015 року, до повідомлення були додані копії платіжних доручень про перерахування коштів на картковий рахунок стягувача, а також про перерахування коштів до бюджету, утриманих в належної до виплати стягувачу суми.

Представник зацікавленої особи пояснив, що за виконавчим листом сума середнього заробітку до сплати становила 93 424, 20гр., а виплачено стягувачу було лише 75 525, 94 гр.

Не спростовував і це підтверджується листом заявника, що в повідомленні були приведені та обґрунтовані суми, виплачені позивачу, а також щодо підстав утримання податків до Державного бюджету з суми, стягнутої судом.

Відповідно до ст.34 Закону у разі, якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення відповідного рішення.

Суд або орган (посадова особа), який видав виконавчий

документ, зобов'язаний розглянути заяву державного виконавця у

десятиденний строк з дня її надходження і у разі необхідності дати

відповідне роз'яснення рішення чи змісту документа, не змінюючи їх

редакції.

Представник зацікавленої особи в судовому засіданні не спростовував, що для роз»яснення даного питання в зв»язку з виниклим спором з заявником на стадії виконавчого провадження, до суду не звертався.

Як зазначено у ч. 1 ст. 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством Укаъни.

Таким законом є ст.164 Податкового кодексу України, згідно з якою з нарахованої заробітної плати найманого працівника до бюджету утримуються наступні податки: єдиний соціальний внесок в розмірі 3,6 % та 2 % з суми допомоги по лікарняним листкам; податок на доходи фізичних осіб (прибутковий податок) в розмірі 15/20% (базою для оподаткування є фонд оплати праці за вирахуванням суми ЄСВ) та військовий збір - 1,5%.

Необхідність сплати таких податків до Державного бюджету представник зацікавленої особи в судовому засіданні не заперечував.

Виходячи з цих обставин, суд вважає, що заявник у встановлений законом строк та в повному обсязі добровільно виконав рішення суду, а тому у державного виконавця були відсутні підстави для арешту коштів заявника та покладення на нього витрат на проведення виконавчих дій.

Відповідно до п. 8 ч. 1, ч.3 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення.

Судом встановлено, що на виконання даної норми закону постановою державного виконавця від 12.05.2015 року,не дивлячись на звернення заявника від 07.05.2015 року, було закінчено лише виконавче провадження ВП № 47046697 в частині поновлення стягувача на роботі.

/ а. с. 86; 102 /

Виходячи з цього, суд вважає обґрунтованим твердження представника заявника щодо неправомірності дій державного виконавця в частині визначення суми залишку боргу, що підлягає сплаті на користь стягувача ОСОБА_2, в сумі 17 898,26 грн., а також винесення постанови про накладення арешту на кошти боржника та стягнення виконавчого збору.

З врахуванням викладених вище висновків суд також вважає обґрунтованою скаргу в частині неправомірної бездіяльності старшого державного виконавця Стаценко М.А. щодо невжиття заходів для закінчення виконавчих проваджень.

Відповідно до ст.28 Закону у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Згідно зі ст.32 Закону заходами примусового виконання рішень є, в тому числі,звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права)

боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або

належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст. 41 Закону витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Перелік витрат, пов'язаних з організацією та проведенням

виконавчих дій, визначено частиною 4 даної статті.

Постановою старшого державного виконавця від 23.04.2015 року був накладений арешт на кошти ТОВ»РЗА СИСТЕМЗ», що містяться на всіх рахунках заявника в банківських установах з метою стягнення залишку боргу в сумі 17 898, 26 гр. та виконавчого збору, що становить 19 808, 09гр.

/ а.с. 69 /

Судом встановлено і не спростовується представником зацікавленої особи, заходи примусового характеру, визначені законом, з метою виконання рішення суду щодо стягувача ОСОБА_2 в межах відкритих виконавчих проваджень державним виконавцем не вживалися.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 11 Закону України « Про виконавче провадження» державний виконавець має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Тобто, для забезпечення виконання рішення суду державному виконавцю законодавством надано право накладати арешт на кошти боржника в разі відсутності самостійного виконання ним вимог державного виконавця.

Враховуючи зазначене, обов'язковою умовою для застосування до боржника додаткових заходів спрямованих на виконання рішення, державним виконавцем, який відповідно до вимог ст.11 вказаного закону зобов'язаний та здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, є відсутність самостійного і добровільного виконання боржником вимог встановлених у постанові державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи те, що заявник, як боржник у виконавчому провадженні, добровільно виконав рішення суду, підстави для арешту коштів боржника відповідно до постанови державного виконавця від 23.04.2015 року були відсутні.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги заявника в цій частині, однак вважає за необхідне захистити порушене право заявника шляхом скасування даної постанови.

В той же час, заявник просить з метою захисту своїх прав також зобов»язати державного виконавця закінчити виконавчі провадження.

Відповідно до ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37-38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

Виходячи з цього, суд приходить до висновку,що вимоги заявника в частині зобов»язання державного виконавця про зобов»язанн закінчити виконавчі првоадження не відповідають способам захисту, визначених азконом.

Як зазначено в ч.3 ст.27 Закону України « Про виконавче првоадження» у разі отримання документального підтвердження про повне

виконання рішення боржником до початку його примусового виконання

державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку,

встановленому цим Законом.

Враховуючи викладене вище, добровільне виконання рішення суду скаржником, суд приходить до висновку, що державний виконавець, в порушення вимог Закону України « Про виконавче провадження» не вчинила дій, визначених даним законом, до закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державну виконавчу службу» державний виконавець зобов»язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України.

Частина 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» зобов'язує державного виконавця використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

З точки зору закону закінчення виконавчого провадження є завершальною стадією виконавчого провадження.

Виходячи з викладеного вище, а також висновку суду щодо добровільного в повному обсязі виконання рішення суду боржником - ТОВ»РЗА СИСТЕМЗ», невиконання державним виконавцем вимог закону в частині вжиття заходів до закінчення виконавчого провадження, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги заявника в цій частині та зобов»язання державного виконавця Стаценко М.А. вжити заходи, визначені Законом України « Про виконавче провадження» до закінчення виконавчого провадження.

Що стосується вимоги про зобов»язання закінчити виконавче провадження № 47046697, дане провадження закінчено постановою державного виконавця від 12.05.2015 року.

Керуючись ст.ст. ст. 6 ч.1, п.6 ч.3 ст.11, ч.2 ст.25 Закону України « Про виконавче провадження», ст.7 Закону України « Про державну виконавчу службу», ст. ст.3,4,10,11,69, 383, 385, 387 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РЗА СИСТЕМЗ» задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом»янського РУЮ у м. Києві Стаценко М.А. у виконавчому провадженні № ВП № 47046764 щодо:

- визначення суми залишку боргу в розмірі 17 898, 26 гр. Товариства з обмеженою відповідальністю « РЗА СИСТЕМЗ» на користь ОСОБА_2;

- нарахування до сплати Товариством з обмеженою відповідальністю «РЗА СИСТЕМЗ» виконавчого збору в сумі 1 909,83 грн;

- винесення постанови про арешт коштів боржника від 23.04.2015року.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом»янського РУЮ у м. Києві Стаценко М.А. щодо невжиття заходів до закінчення виконавчих проваджень №47046933, 47046764 та №47046835.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом»янського РУЮ у м. Києві від 23.04.2015 року про арешт коштів боржника в виконавчому провадженні №47046764.

Зобов»язати старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом»янського РУЮ у м. Києві Стаценко М.А. вжити заходи, визначені Законом України « Про виконавче провадження», до закінчення виконавчих проваджень №47046933, 47046764 та №47046835.

В решті скарги відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання

копії ухвали.

Суддя: