Справа № 524/2644/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.15 року, Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - Савiчева В.О.

при секретарі Коршак Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за межі України та виготовлення проїзного документу дитині для виїзду за кордон,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за межі України та виготовлення проїзного документу дитині для виїзду за кордон, посилаючись на підстави та обставини викладені в позовній заяві та просила суд надати дозвіл на виготовлення проїзного документа неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця м. АДРЕСА_1 для виїзду за кордон без згоди батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, і.п.н. НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3 та на виїзд неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, вул. РадянськаАДРЕСА_2, на тимчасові неодноразові виїзди за межі України з травня 2015 року по березень 2019 року у такі країни як Польща, Італія, Іспанія, Німеччина, Франція, Туреччина, без згоди на такий виїзд його батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, і.п.н. НОМЕР_1, мешканця АДРЕСА_3 у супроводі матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, і.п.н. НОМЕР_2. Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, і.п.н. НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, і.п.н. НОМЕР_2, у повернення сплаченого судового збору суму 243 грн. 60 коп.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги свого довірителя підтримав посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просив суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні з позовними вимогами не погодився посилаючись на обставини викладені в письмовому заперечені на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із вимогами ч. 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доведенню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення по справі і щодо яких у сторін і інших осіб, які беруть у справі, виникає спір.

Відповідно до вимог статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2002 року. 19.03.2003 року у них народився син ОСОБА_6.

У звязку з тим, що в подальшому взаємовідносини між сторонами не склалися спільне життя припинилося, син залишився проживати з позивачкою ОСОБА_1.

Відповідач ОСОБА_4 після розірвання стосунків вихованням сина не займається, матеріально не забезпечує, не приймає будь-якої участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини, життям дитини не цікавиться, всі питання щодо виховання вирішує самостійно позивач, опікується дитиною, виховує та утримує його.

Позивач ОСОБА_1 турбуючись про виховання та здоровя дитини має бажання та можливість здійснити виїзд сина ОСОБА_6 на відпочинок за кордон з метою оздоровлення та відпочинку.

Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

У відповідності до ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами).

У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Конвенцією про права дитини (ратифіковані Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

У відповідності до вимог ст. ст. 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Для отримання дозволу на виготовлення проїзного документу для виїзду за кордон та в подальшому виїзду ОСОБА_3 у супроводі позивача ОСОБА_1 за кордон на оздоровлення, остання звернулась з відповідним листом до відповідача ОСОБА_4. Проте, на даний час жодної відповіді від нього не отримано.

З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу на виїзд неповнолітній дитині позивачки за кордон без згоди батька.

Керуючись ст. 313 ЦК України, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст.ст. 141, 155 СК України, Постановою КМУ № 57 від 27.01.1995 року (зі змінами) «Про затвердження правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, ст.ст. 3, 10, 11, 14, 57 59, 60, 208, 209, 212 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за межі України та виготовлення проїзного документу дитині для виїзду за кордон задовольнити.

Надати дозвіл на виготовлення проїзного документа неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_7, б. 29, кв. 1.

Надати дозвіл на виїзд неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_7, б. 29, кв. 1., на тимчасові неодноразові виїзди за межі України з червня 2015 року по березень 2019 року у країни: Польща, Італія, Іспанія, Німеччина, Франція, Туреччина, без згоди на такий виїзд батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, і.п.н. НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_9, б. 29, кв. 1 у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10, і.п.н. НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 у повернення сплаченого судового збору в сумі 243 грн.60 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга, подана після закінчення строків апеляційного оскарження, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

СУДДЯ: