Справа № 303/6982/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 липня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Панька В.Ф.,

суддів Ігнатюка Б.Ю., Мацунича М.В.

при секретарі Дашковської С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м.Мукачева на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 10 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційної дільниці м.Мукачева про зобовязання вчинення дій,-

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся до суду з позовом до КЕВ м.Мукачево Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Козівська сільська рада Сколівського району Львівської області про зобовязання щодо вчинення дій, посилаючись на те, що він з 31.05.1983 по 24.03.2014 року проходив військову службу у Збройних Силах України, що підтверджується послужним списком. Під час проходження служби на навчально-спортивній базі зимових видів спорту Західного округу «Тисовець», йому КЕВ Мукачівського району Західного округу було надано 3-х кімнатну службову квартиру житловою площею 39,46 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1. 15.04.2014 року він з письмовою заявою звернувся до КЕВ м.Мукачево про зняття статусу «службова» з вказаної квартири. Листом № 946 КЕВ м. Мукачево від 28.04.2014 року йому відмовлено у вищевказаній вимозі, а також вказано на те, що згідно листа заступника начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Міністром Оборони України прийнято рішення щодо припинення практики виключення квартир з числа службового житла МО України. Враховуючи те, що його вислуга років на військовій службі становить 30 років 6 місяців, а також те, що з військової служби він був звільнений у запас за станом здоровя, він має право на безплатне одержання у приватну власність вказану 3-ох кімнатну квартиру. Просив зобовязати КЕВ м.Мукачево Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України прийняти рішення про зняття статусу «службова» з квартири за адресою: АДРЕСА_2 та зобовязати КЕВ м.Мукачево надати дозвіл на укладення з ОСОБА_1 договору найму жилого приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_2.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 10 грудня 2014 року вищевказаний позов задоволено.

Відповідач оскаржив це рішення в апеляційному порядку, порушив питання про його скасування та ухвалення нового рішення про вдмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Сторони в судове засідання не явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причину неявки не повідомили, а тому суд розглянув справу у їх відсутності та без фіксації судового процесу, відповідно до ст. 197, ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймали участь у судовому засіданні та дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 відповідно до ст.12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» має право на зняття з приміщення, яке він та його сімя займають у будинку житлового фонду, статусу «службова».

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна на підставі наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до ордеру № 517 від 21 жовтня 2003 року, виданого КЕВ Мукачівського району Західного військового округу ОСОБА_1 та його сімї у складі чотирьох чоловік була надана 3-ох кімнатна квартира жилою площею 39,46 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3. З 31.05.1983 року по 24.03.2014 року ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України, що підтверджується послужним списком. Відповідно до Наказу Міністра оборони України № 26 від 03 лютого 2014 року ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за пунктом «б» (за станом здоровя). Зі Збройних Сил України він звільнений в запас з календарною вислугою 30 років 6 місяців.

Матеріалами справи встановлено, що третьою особою на стороні відповідача по справі є субєкт владних повноважень - орган місцевого самоврядування Козівська сільська рада, Соколівського району, Львівської області, яка згідно рішення №27 від 21 травня 2013 року надала статус «службова» в житловому будинку №1, в тому числі і квартира №23.

У відповідності до ст..1 Закону України «Про правовий режим майна в Збройних Силах України» будівлі, розташовані на території військового містечка НСБ «Тисовець» являється державною власністю, закріпленою за Збройними Силами України.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про правовий режим майна в Збройних Силах України» військове майно закріпляється за військовими частинами на праві оперативного управління . Як випливає з п.4.2 Положення про КЕВ м.Мукачеве, останній розпоряджається майном Міністерства оборони України на праві оперативного управління, якому надано повноваження приймати заяви від військовослужбовців ЗС України про включення (виключення) обєкту до переліку обєктів, які підлягають зняттю чи отриманню статусу «службова» та приймати рішення про включення до того чи іншого переліку.

Згідно наказу МОУ від 19 червня 2014 року №401 «Про затвердження змін до Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців членів Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» обовязковою умовою для виключення квартир з числа службових є перебування військовослужбовців і осіб, звільнених у запас або відставку, на квартирному обліку в ЗС України і відповідність займаного житла нормам законодавства, встановленим для даного населеного пункту.

Позивач під час служби отримував житло від Міністерства оборони України, на даний час на квартирному обліку не перебуває.

Таким чином, колегія суддів приймає до уваги доводи апелянта та приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню. У позові слід відмовити.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.307, 309, 315 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу - задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 10 грудня 2014 року скасувати.

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді :