Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 331/1060/15 Головуючий у 1-й інстанції: Світлицька В.М.
Провадження № 22-ц/778/5018/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, судді:ОСОБА_2
суддів:ОСОБА_3
ОСОБА_1
при секретаріОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» про стягнення суми банківського вкладу та процентів, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_6 звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 19.07.2014 року між позивачем та ПАТ «Дельта банк» укладено договір №005-07976-190714 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» (для Друга) у гривнях. На виконання умов договору позивач 19.07.2014 року внесла на рахунок банку суму вкладу у розмірі 149900 грн., а банк підтвердив отримання суми вкладу та. свої обов'язки згідно з п. 1.4. договору по сплаті 22.5% річних за користування коштами ОСОБА_6 протягом дії договору. 22.07.20І4 року позивач здійснила збільшення вкладу на суму у розмірі 149900 грн. 24.07.2014 року збільшила вклад на суму 149900 грн. 25.07.2014 року позивач внесла на рахунок ще 50300 грн. Станом на 25.07.2014 року загальна сума вкладу склала 500000 грн.

Відповідно до умов договору строк його дії встановлено до 15.01.2015 року. Однак, після закінчення строку договору, банк не повернув суму вкладу та процентів. Посилаючись на зазначені обставини, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд, стягнути з ПАТ «Дельта банк» суму вкладу та нарахованих процентів за договором банківського вкладу № 005-07976-190714 у розмірі 553875,73 грн., з яких 500000 грн. - сума вкладу та 53875,73 грн. - сума нарахованих процентів.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ПАТ «Дельта банк» на користь ОСОБА_5 суму вкладу та нарахованих процентів за договором банківського вкладу № 005-07976-190714 у розмірі 553875,73 грн., з яких 500000 грн. - сума вкладу та 53875,73 грн. - сума нарахованих процентів.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ «Дельта банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно ч.1 п.4, ч.2 ст. 309 ЦПК України підставами для зміни рішення суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 19.07.2014 року між ОСОБА_5 та ПАТ «Дельта банк» укладено договір №005-07976-190714 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» (для Друга) у гривнях, згідно з п. 1.4. договору банк сплачує 22.5% річних за користування коштами ОСОБА_6 протягом дії договору.

На виконання умов договору ОСОБА_5 19.07.2014 року внесла на рахунок банку суму вкладу у розмірі 149900 грн.

22.07.20І4 року ОСОБА_5 здійснила збільшення вкладу на суму у розмірі 149900 грн.

24.07.2014 року ОСОБА_5 збільшила вклад на суму 149900 грн.

25.07.2014 року ОСОБА_5 внесла на рахунок ще 50300 грн.

Станом на 25.07.2014 року загальна сума вкладу склала 500000 грн., та нараховані проценти за договором 53875,73 грн., що підтверджується в тому числі і випискою з рахунку наданого банком (а.с. 52), та банком не спростовується.

Відповідно до умов договору строк його дії встановлено до 15.01.2015 року.

23.01.2015 року після закінчення терміну дії договору ОСОБА_5 звернулась до банку з письмовою заявою про повернення суми вкладу (а.с. 8).

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Згідно із ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Статтею 1074 ЦК України визначено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Вирішуючи спір, з урахуванням вказаних вимог закону та умов договору банківського вкладу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимог, оскільки ПАТ «Дельта банк» не виконало умови договору та не здійснило повернення належних ОСОБА_5 грошових коштів, що знаходяться на рахунку у відповідача, тому порушене право позивача підлягає захисту.

Доводи заявника щодо незастосування до спірних правовідносин Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати фондом відшкодування за вкладами, є безпідставними, оскільки вказаний закон ніяким чином не перешкоджає вкладнику звернутися до суду за захистом порушеного права та вимагати стягнення сум, які йому не повернуті.

Крім того рішення суду, згідно якого на користь позивача стягнуто суму вкладу з банку, не змінює порядку виплати коштів за договором банківського вкладу, визначеного Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Також судом була надана правильна оцінка неможливості застосування Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк", оскільки невиконання своїх зобов'язань у відповідача виникло до прийняття Постанови Правління Національного банку України №150 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних" від 02.03.2015 року, а до суду за захистом своїх порушених прав позивач звернувся 11.02.2015 року.

Також колегією суддів судової палати у цивільних справах не приймаються доводи апеляційної скарги щодо обов'язковості застосування постанови Правління Національного банку України від 06 лютого 2014 року № 49 "Про заходи щодо діяльності банків та проведення валютних операцій" з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Положеннями ч. 2 ст. 56 Закону України "Про Національний банк України" передбачено, що нормативно-правові акти Національного банку видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. Вони не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України і не мають зворотної сили, крім випадків, коли вони згідно з законом пом'якшують або скасовують відповідальність.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до положень ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Крім того, ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 529 ЦК України кредитор має право не приймати від боржника виконання його обов'язку частинами, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Отже, за змістом наведених норм права зобов'язання банку полягає у виплаті володільцеві рахунку грошових коштів на умовах та в порядку, встановлених договором.

Разом з тим, нормативно-правові акти Національного банку України не є актами цивільного законодавства України у розумінні ст. 4 ЦК України, оскільки є нормативно-правовими актами органу державного управління.

Тобто, посилання ПАТ "Дельта Банк" на вказану постанову Правління Національного банку України, є безпідставним, оскільки зазначена і подібні цій наступні відповідні постанови цього банку є розпорядчими актами, які адресовані обмеженій кількості осіб і таке регулювання здійснюється в межах адміністративно-правових відносин Національного банку України з банками, які охоплюються його наглядовою діяльністю. Ці постанови банку не встановлюють нових прав або обов'язків для громадян, не можуть зачіпати їх права, свободи та інтереси.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 жовтня 2015 року справа №6-12414ск15.

Неможливість користування ОСОБА_5 своїми коштами на рахунку банку підтверджується в тому числі і невиконанням банком її письмової вимоги і посиланням банком у запереченнях на норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" який, на думку банку, є перепоною для виплати позивачці всіх сум за договором.

Разом з тим, вірно встановивши відповідні правовідносини між сторонами суд першої інстанції не врахував, що відповідно до виписки з рахунку ОСОБА_5, наданої ПАТ "Дельта Банк", та довідки виданої ПАТ КБ «ПриватБанк» останній відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виплатив 12.06.2015 року ОСОБА_5 до ухвалення рішення судом першої інстанції за вказаним договором 199649,84 грн. (а.с. 81).

Вказані виплати проведені саме відповідно до наявної заборгованості банку за договором №005-07976-190714 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» (для Друга) у гривнях, оскільки номер платіжної карти у п. 1.10 цього договору зазначено №4981 (а.с. 5), відповідно до виписки банку ОСОБА_5 12.06.2015 року було виплачено 199649,84 грн. саме через рахунок №4981 (а.с. 123).

Таким чином, оскільки вказані суми позивачка отримала до ухвалення судового рішення, то їх неврахування приведе до подвійного стягнення, а тому рішення суду необхідно змінити зменшивши суму коштів стягнутих з банку на 199649,84 грн.

Інші вказані доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2015 року у цій справі змінити задовольнивши позов частково в частині визначення розміру стягнутого вкладу зменшивши його з 500000 грн. до 300350,16 грн., в звязку з чим зменшити і загальну суму вкладу та нарахованих процентів з 553875,73 грн. до 354225,89 грн. В решті позову відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: