АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Прудченко В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Прокуратури Дніпропетровської області

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2014року

по справі за позовом прокуратури Індустріального району м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області до Відкритого акціонерного товариства будівельно-монтажна фірма «Дніпроважбуд», ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімес» про визнання права державної власності та витребування майна із чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИЛА:

04 березня 2013 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов прокуратури Індустріального району м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області до Відкритого акціонерного товариства будівельно-монтажна фірма «Дніпроважбуд», ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімес» про визнання права державної власності та витребування майна із чужого незаконного володіння.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2014року у задоволенні позову прокуратури Індустріального району м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області до Відкритого акціонерного товариства будівельно-монтажна фірма «Дніпроважбуд», ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімекс» про визнання права державної власності та витребування майна із чужого незаконного володіння відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Прокуратура Дніпропетровської області просить скасувати рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2014року та ухвалите нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів не знаходить передбачених законом підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставі своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції посилався на сплив позовної давності, оскільки ще в серпні 2009 року Регіональне відділення Фонду державного майна по Дніпропетровській області звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про визнання актів недійсними та визнання права власності на гуртожиток № 4 по вул. Б. Хмельницького буд.10 в м. Дніпропетровську і Постановою Київського Апеляційного Господарського суду від 02.03.2010 року позов був задоволений частково.

Вказані висновки суду відповідають матеріалам справи та вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно довідки КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради частина будівлі гуртожитку №4 літ. А-5, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Б. Хмельницького, 10, а саме: в підвалі приміщення № 103 позиції І, 2-12 загальною площею 176,1 кв.м., приямки літ. а-5 а-8, а-9, а-11, а-13, знаходяться у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімекс» на підставі договору міни від 02.07.2004 року, укладеного між ВАТ БМФ «Дніпроважбуд» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімекс», посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_5, за реєстровим №1522.

В подальшому, частина будівлі гуртожитку № 4 літ А-5, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Б. Хмельницького, 10, а саме: в підвалі приміщення № 103 позиції 9,10 загальною площею 46,6 кв.м., приямки літ. а-5, а-6, перейшла у власність ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 12.07.2006 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімекс»та ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_5, за реєстровим №1599.

Частина будівлі гуртожитку №4 літ. А-5, розташованого за адресою:м. Дніпропетровськ, вул. Б. Хмельницького, 10, а саме: в підвалі приміщення №103 позиції 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 загальною площею 117,5 кв.м., приямки а-7, а-8, а-9, а-11, а-13, перейшла у власність ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу частини будівлі гуртожитку літ А-5 приміщення №103 від 19.04.2005 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімекс» та ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_6 за реєстровим №1642.

Згідно договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 20.07.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за №1643 Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімекс» продало, а ОСОБА_2 купив нежитлові приміщення, що розташовані в м. Дніпропетровську на вулиці Хмельницького Богдана, буд. № 10. Відчужуються нежитлові приміщення, які складаються з: у будівлі гуртожитку літ. А-5 у підвалі нежитлове приміщення № 103 поз. 9, 10, загальною площею 46,6 кв.м., приямки літ. а5, а6; у загальному користуванні: ганок літ. а3, у підвалі поз. І; на І поверсі поз IV, V.

Ці нежитлові приміщення належать продавцю на підставі договору міни, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_5 02.07.2004 року за реєстровим №1522, зареєстрованого в КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 25.08.2004 року за реєстраційним номером 7163964.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02 березня 2010 року №40/287, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 15 червня 2010 року, задоволено частково позов Регіонального відділення Фонду державного майна по Дніпропетровській області до Дніпропетровської обласної ради, Дніпропетровської обласної державної адміністрації, ВАТ «БМФ «Дніпроважбуд», треті особи - ОСОБА_7, ТОВ «Торгівельно-офісного центру «Інсток», ТОВ «Трейд Технолоджі інвестмент», ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, про визнання актів недійсними та визнання права власності: визнано неправомірним включення до статутного фонду ВАТ «БМФ «Дніпроважбуд» гуртожитків у м. Дніпропетровську, а саме: №7 по вул. Калиновій, 10; №8 по вул. Тверській, 29; №9 по вул. Тверській, 31; №10 по вул. Тверській, 31-а; №3 по вул. Б. Хмельницького, 14 та №4 по вул. Б. Хмельницького, 10;

визнано недійсним наказ Комітету економіки Дніпропетровської обласної ради народних депутатів від 27.01.1995 №114 в частині включення в статутний фонд ВАТ "БМФ «Дніпроважбуд» гуртожитків у м. Дніпропетровську: №7 по вул. Калиновій, 10; №8 по вул. Тверській, 29; №9 по вул. Тверській, 31; №10 по вул. Тверській, 31-а; №3 по вул. Б. Хмельницького, 14 та №4 по вул. Б. Хмельницького, 10;

визнано недійсним ОСОБА_10 оцінки вартості цілісного майнового комплексу державного будівельно-монтажного тресту «Дніпроважбуд», затвердженого заступником голови Дніпропетровського облвиконкому від 21 грудня 1994 року в частині включення в уставний фонд ВАТ «БМФ «Дніпроважбуд» гуртожитків у м. Дніпропетровську, а саме: №7 по вул. Калиновій, 10; №8 по вул. Тверській, 29; №9 по вул. Тверській, 31; №10 по вул. Тверській, 31-а; №3 по вул. Б. Хмельницького, 14 та №4 по вул. Б. Хмельницького, 10;

визнано право власності за державою, в особі Регіонального відділення Фонду держмайна по Дніпропетровській області на гуртожитки у м. Дніпропетровську, а саме: №7 по вул. Калиновій, 10; №8 по вул. Тверській, 29; №9 по вул. Тверській, 31; №10 по вул. Тверській, 31-а та 2,4,5 поверхи прибудинкові споруди гуртожитку №4 по вул. Б. Хмельницького, 10, підвал, прибудинкові споруди гуртожитку №3 по вул. Б. Хмельницького, 14;

вилучено з незаконного володіння ВАТ «БМФ «Дніпроважбуд» гуртожитки у м. Дніпропетровську, а саме: №7 по вул. Калиновій, 10; №8 по вул. Тверській, 29; №9 по вул. Тверській, 31; №10 по вул. Тверській, 31-а та 2,4,5 поверхи прибудинкові споруди гуртожитку №4 по вул. Б. Хмельницького, 10, підвал, прибудинкові споруди гуртожитку №3 по вул. Б. Хмельницького, 14;

припинено провадження у справі №40/287 в частині визнання недійсним Переліку (додаткового) нерухомого майна, що передано у власність приватизованому ВАТ, створеному Дніпропетровською обласною державною адміністрацією (виконкомом обласної ради народних депутатів) шляхом корпоратизації, затвердженого розпорядженням Облдержадміністрації від 05.08.1999 №372-р в частині включення в статутний фонд ВАТ «БМФ «Дніпроважбуд» гуртожитків у м. Дніпропетровську, а саме: № 7 по вул. Калиновій, 10; №8 по вул. Тверській, 29; №9 по вул. Тверській, 31; №10 по вул. Тверській, 31-а на підставі п.1 ч,1 ст.80 ГПК України;

Припинено провадження у справі №40/287 в частині визнання недійсним Переліку нерухомого майна, що передано у власність приватизованому ВАТ, створеному Дніпропетровською обласною державною адміністрацією (виконкомом обласної ради народних депутатів) шляхом корпоратизації, виданим ВАТ «БМФ «Дніпроважбуд» згідно наказу Облдержадміністрації від 10.09.1999 №2-В «Про надання переліку нерухомого майна» в частині включення в статутний фонд ВАТ «БМФ «Дніпроважбуд» гуртожитків у м.Дніпропетровську, а саме: №3 по вул. Б. Хмельницького, 14 та №4 по вул. Б. Хмельницького, 10 на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України; вирішено питання про розподіл судових витрат; в іншій частині позову відмовлено.

У зв'язку з тим, що у даній справі беруть участь особи, які брали участь у розгляді господарським судом справи № 40/287, а саме: Регіональне відділення ФДМУ по Дніпропетровській області, ВАТ "БМФ "Дніпроважбуд" і стосовно яких господарським судом встановлені обставини з правомірності набуття права власності на спірний у даній справі гуртожиток (корпоратизації та приватизації), це рішення суду має преюдиційне значення для розгляду даної справи.

Як вбачається із вищевказаної постанови Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2010 року по справі №40/287 ОСОБА_2 не був стороною у справі та не брав участь у розгляді вказаної господарської справи.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

ОСОБА_2 у встановлений законом спосіб, набув право власності на спірне майно 12.07.2006 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, не за наслідками відчуження спірного майна від Держави, а від третіх осіб , які в свою чергу, за Законом набули право власності ще у 2004 році, і відповідач 25.08.2004 року, у відповідності до приписів Чинного законодавства України зареєстрував вказаний правочин у відповідних державних реєстраційних органах. Держава, в інтересах якої і відбулося звернення до суду з даним позовом, ще до 2004 року відчуження, якому законних перешкод не існувало і ще 25.08.2004 року, офіційно визнала і підтвердила факт виникнення вже у відповідача його безперечного, одноосібного права власності на вказане майно, тобто з моменту державної реєстрації відповідачем ОСОБА_14 купівлі-продажу нерухомого майна від 12.07.2006 року, а тому, якщо, при цьому мало місце порушення прав Держави то відповідні державні органи мали необмежену можливість у визначений Законом строк та спосіб звернутися до суду з відповідним позовом ще у 2006 році, а якщо до ОСОБА_2, то у межах трьохрічного строку відповідною датою є дата не пізніше як 25.08.2008 року. Натомість звернення за судовим захистом, щодо вказаного в позові майна, відбулося лише 04.03.2013 року, що вказує на очевидний пропуск визначеного Законом строку.

Із матеріалів справи вбачається, що Регіональне відділення ФДМУ по Дніпропетровській області довідалось про перебування спірних нежитлових приміщень у володінні 3-х осіб ще в серпні 2009 року, однак ОСОБА_15 до участі у справі №40/287 як відповідач не залучався, і позовні вимоги про витребування майна до нього не заявлялись.

Прокурор Індустріального району м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області звертаючись 4.03.2013 року до суду з вищевказаним позовом не зазначив жодної поважної причини пропуску строку і не просив його поновити .

Доводи прокурора Індустріального району м. Дніпропетровська в суді апеляційної інстанції про те,що про власника спірного майна ОСОБА_2 стало відомо лише 15.06.2010 року, а саме після отримання відповідної інформації, а саме Лист КП ДМБТІ від 15.06.2010 року за №6263,колегія суддів відноситься критично, оскільки співробітники прокуратури мали змогу самостійно і в будь-який час, починаючи з 2006 року, у тому числі і у 2009 році зясувати цей факт .

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що про порушення свого права позивач достовірно дізнався 02 березня 2010 року після винесення постанови Київського апеляційного господарського суду, не можна прийняти до уваги, оскільки позивач звернувся до суду 4 березня 2013 року, окрім того ОСОБА_2 не був залучений до участі у справі №40/287 як відповідач, хоча останній був власником спірних приміщень починаючи з 2005 року. Тобто позивач (а, відповідно, і прокурор, не був позбавлений права звернутися з позовом до належного відповідача в установлений законом строк).

Доводи апеляційної скарги зводяться, в основному, до повторення обставин справи, викладених у позовній заяві і не спростовують правильність висновків суду 1 інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, оскільки зводяться до переоцінки доказів про справі, однак, згідно із ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду 1 інстанції, який у досить повному обсязі зясував права та обов'язки сторін, обставини справи, дав належну правову оцінку наданим сторонами доказам. Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення - не встановлено, підстав для виходу за межі апеляційної скарги не вбачається, тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Прокуратури Дніпропетровської області відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2014року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді

ОСОБА_16

ОСОБА_17