Провадження № 2/537/956/2015
Справа № 537/2859/15-ц
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2015 року суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 та кредит» про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_3 та Кредит»» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач звернувся до Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області, посилаючись на положення ч. 5 ст. 110 ЦПК України, згідно якої позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача, тобто заяву подано за зареєстрованим місцем проживання позивача ОСОБА_2, АДРЕСА_1.

Разом з тим, посилання позивача на те, що спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про захист прав споживачів» є безпідставними, оскільки він просить вирішити спір саме на підставі відповідних норм Цивільного кодексу України.

При цьому, як вбачається зі змісту позовної заяви, правовідносини, які виникли між сторонами, випливають з договору банківського вкладу та не є предметом регулювання Закону України «Про захист прав споживачів», а врегульовані § 3 «Банківський вклад» глави 71 Позика. Кредит. Банківський вклад Цивільного кодексу України та Законом України «Про банки та банківську діяльність». Зокрема ст. 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї на умовах та в порядку, встановлених договором.

Таким чином, аналіз наведених норм свідчить, що відносини, які виникають з банківського вкладу, не підпадають під предмет регулювання Закону України «Про захист прав споживачів» і положення цього Закону не застосовуються до відносин банківського вкладу. Відтак, Закон України «Про захист прав споживачів» може застосовуватися лише, коли позивач прямо вказує на порушення норм, гарантованих цим Законом.

Разом з тим, згідно з вимогами ч. 2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

При цьому, звертаючись з позовом до суду, позивач зазначив, що відповідач знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Артема,60, що територіально не відноситься до території Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області.

Крім того позивач звернулася із позовом про стягнення заборгованості за договорами банківського вкладу (депозиту), а не про відшкодування збитків, завданих внаслідок неповернення у строки, передбачені договорами або установчими документами, грошових та майнових внесків, залучених до акціонерних товариств, банків, кредитних установ, довірчих товариств та інших юридичних осіб, які залучають кошти та майно громадян.

Тому посилання позивачки на п. 17 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» є безпідставним і вона повинна сплатити судовий збір.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України суддя повертає позовну заяву позивачу у випадках коли справа не підсудна цьому суду.

З огляду на викладене, суддя прийшов до висновку, що даний позов не підсудний Крюківському районному суду м.Кременчука Полтавської області та підлягає поверненню позивачці для подання до належного суду, а саме за місцезнаходженням відповідача.

Керуючись ст.ст. 109, 110, 121, 209, 210, 293 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 та кредит» про захист прав споживачів, повернути позивачці для подання до належного суду.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали - Апеляційному суду Полтавської області через Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області.

Суддя: Степура А.А.