Справа № 638/353/15 - Ц
Номер провадження 2/638/2361/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27 березня 2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Штих Т. В.

за участю секретаря Кондратюк І. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася 16.01.2015 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд прийняти дану позовну заяву до розгляду та відкрити провадження по справі. Розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2, зареєстрований 22.04.1978 року відділом реєстрації актів громадянського стану Лиманської селищної ради Раздільнянського району Одеської області, НОМЕР_1.

В обґрунтування поданого позову ОСОБА_1 зазначає, що 22.04.1978 р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем, з 2011 р. вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, неповнолітніх дітей від шлюбу не мають, сім'я фактично розпалася.

В судовому засіданні 26.03.2015 р. позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги в повному обсязі, наполягала на їхньому задоволенні. Вона пояснила, що її чоловік був військовослужбовцем, вони жили нормально, переїхали жити до м. Харкова, купили квартиру, в 2011 року чоловік почав її ображати, звинувачував її в зрадах, вона зрозуміла, що надалі немає сенсу зберігати шлюб. Після виявленого в неї онкологічного захворювання, чоловік її не підтримав, віднісся до неї як до сторонньої особи, коли приїздив в м. Харків, то не розмовляв з нею, що її ображало, тому вона прийняла рішення про розірвання шлюбу. В подальшому просила суду слухати справу за її відсутності.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином.

Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується паспортом НОМЕР_2, виданим Орджонікідзевським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 25.02.1998 р.

Відповідно до довідки міжрайонної спеціалізованої онкологічної медико - соціальної експертної комісії комунального закладу охорони здоров'я «Обласний центр медико - соціальної експертизи» від 13.10.2014 р. серія 10 ААВ № 654029 ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності з 01.10.2014 р. по загальному захворюванню.

За ч. 2 ст. 110 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

Оскільки за станом здоров'я позивач не може виїхати до місця проживання відповідача, тому справа розглядається за реєстрованим місцем проживання позивача, тобто в Дзержинському районі м. Харкова.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1., та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2., зареєстрували шлюб 22.04.1978 р. н., про що 22.04.1978 р. складено відповідний актовий запис № 26. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_2, дружини ОСОБА_1. Місце державної реєстрації виконавчий комітет Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 02.10.2014 р. НОМЕР_3.

За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз'ясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.04.1978 р., неповнолітніх дітей не мають.

Спільне життя сторін не склалося, сторони не підтримують сімейно - шлюбні відносини з 02.01.2011 р., з того часу як відповідач виїхав зі спільної квартири, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім'єю.

Суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача по справі.

За ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Заявник при реєстрації шлюбу змінила своє прізвище, після розірвання шлюбу надалі іменується шлюбним прізвищем.

На підставі ст. ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113 СК України, керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 14, 60, 110, 209, 212 - 215, 224 - 226 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 22.04.1978 р. між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1., та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2., у виконавчому комітеті Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, актовий запис за № 26 - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивач надалі іменується шлюбним прізвищем - ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Головуючий: