Єдиний унікальний номер 243/7153/14 Номер провадження 22-ц/775/290/2015
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

Головуючого Мальованого Ю.М.,

Суддів Новосьолової Г.Г., Кішкіної І.В.,

при секретарі: Залікові Я.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов?янського міськрайонного суду Донецької області від 6 травня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Донвуглереструктуризація», Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про стягнення заборгованості по заробітній платі, середньої заробітної плати за час затримки розрахунку та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним з позовом, в якому зазначив, що 16 липня 2014 року його було прийнято на роботу поверхневим слюсарем на ДП «Донвуглереструктуризація» «Горлівської дирекції з виконання проектів ліквідації шахт», звідки 14 листопада 2014 року звільнено за п. 2 ст. 36 КЗпП України. Повного розрахунку при звільненні підприємство з ним не провело, тому просив у солідарному порядку стягнути з відповідачів заборгованість по заробітній платі у сумі 6 139 грн. 34 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку за кожен місяць невиплати, а також грошову компенсацію завданої йому моральної шкоди у сумі 100 000 грн.

Рішенням Слов?янського міськрайонного суду Донецької області від 6 травня 2015 року заявлені позовні вимоги задоволено частково. З Державного підприємства «Донвуглереструктуризація» на користь ОСОБА_1 стягнута заборгованість по заробітній платі в розмірі 6 139 грн. 34 коп., в іншій частині позову відмовлено за відсутності вини підприємства у виплаті належних позивачу сум при звільнені.

На вказане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його змінити через те, що судом першої інстанції не були повно зясовані обставини, що мають значення для справи, порушено норми процесуального права. Апелянт зазначив, що посилання суду на те, що на сході України проводиться антитерористична операція і це є загальновідомою обставиною, яка свідчить про відсутність вини відповідача у несвоєчасній виплаті заробітної плати, не передбачено чинним законодавством України та не може служити підставою для відмови у позові. Наполягав на стягненні моральної шкоди на його користь.

Відповідачем по справі судове рішення не оскаржено.

Сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не зявилися, що у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про слухання справи у його відсутність.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що позивач ОСОБА_1 перебував у трудових правовідносинах з Горлівською дирекцією по виконанню проектів ліквідації шахт з 16 липня 2014 року по 14 листопада 2014 року.

При звільненні позивача ДП «Донвуглереструктуризація» не провело остаточного розрахунку з працівником відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України.

Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 358 від 15 травня 2014 року було створено ДП Об?єднану Компанію Укрвуглереструктуризація» та припинено діяльність ДП «Донвуглереструктуризація», шляхом його приєднання до новоствореної компанії (а.с. 41).

Відповідно до пункту 10 вказаного Державне підприємство "ОК "Укрвуглереструктуризація" є правонаступником усіх майнових прав та обов'язків ДП "Донвуглереструктуризація", ДП "Луганськвуглереструктуризація", ДП "ЦЗК "Вуглеторфреструктуризація" згідно з передавальними актами.

Визначаючись із належним відповідачем по справі, суд першої інстанції своєю ухвалою від 21 січня 2015 року спочатку замінив відповідача ДП «Донвуглереструктуризація» на відповідача - ДП «Об?єднана Компанія Укрвуглереструктуризація».

Однак, ухвалою від 6 травня 2015 року суд першої інстанції нового відповідача змінив на попереднього - ДП «Донвуглереструктуризація», обґрунтувавши своє рішення тим, що станом на 6 квітня 2015 року припинене підприємство ДП «Донвуглереструктуризація» не передало ДП «Об?єднана Компанія Укрвуглереструктуризація» жодного документу про перехід майна, прав та обовязків у звязку з правонаступництвом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, суд взяв до уваги довідку Горлівської дирекції по виконанню проектів ліквідації шахт ДП «Донвуглереструктуризація», відповідно до якої ОСОБА_1 працював на даному підприємстві з 16 липня 2014 року по 14 листопада 2014 року і заборгованість підприємства перед позивачем складає 6 139 грн. 34 коп.(а.с. 21).

Під час розгляду справи у суді першої інстанції у своїх письмових запереченнях Міністерство енергетики та вугільної промисловості звертало увагу суду першої інстанції на те, що ДП «Донвуглереструктуризація» знаходиться у м. Макіївка Донецької області на території якої органи державної влади не здійснюють свої повноваження.

Крім того, керівництво ДП «Донвуглереструктуризація» не виконує вимоги Наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України щодо завершення реорганізації до 31 грудня 2014 року з передачею правонаступнику майнових прав та обов?язків передавальними актами.

У зв?язку із чим, Міністерства енергетики та вугільної промисловості України ставить під сумнів, всі накази і довідку про розмір заборгованості по заробітній платі позивача у сумі 6 139 грн. 34 коп., видані державним підприємством «Донвуглереструктуризація» після видання наказу про припинення діяльності цього підприємства.

Однак рішення суду першої інстанції в цій частині сторонами не оскаржується.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Позивач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині відмови у задоволені позову про стягнення з підприємства на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди.

Відмовляючи у задоволенні позову в цій частині, суд першої інстанції виходив із того, що відсутня вина підприємства у невиплаті заробітної плати.

Вказаний висновок суду першої інстанції є правильним, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Розглядаючи питання спроможності підприємства-відповідача у відповідності до закону провести розрахунок з вивільненим працівником, апеляційний суд бере до уваги умови, в яких підприємство ДП «Донвуглереструктуризація» працювало на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно розпорядження КМУ від 7 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», м. Горлівка і м. Макіївка Донецької область, де розташовано підприємство-відповідач, віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Згідно із наказами по ДП «Донвуглереструктуризація» з серпня по жовтень 2014 року через ведення бойових дій на території Донецької області 21 липня 2014 року була знеструмлена шахта ім. Гагаріна, де працював позивач з 16 липня 2014 року ( через тиждень після працевлаштування позивача на роботу), виробнича ситуація на підприємстві була визнана небезпечною для життя та здоров?я працівників, підприємство простоювало ( а.с.4-20).

У зв?язку із тим, що ДП «Донвуглереструктуризація» не мало можливості здійснювати господарську діяльність у місті Горлівка Донецької області та дотримуватися нормативно - правових актів України, а саме своєчасно виплачувати працівникам заробітну плату, апеляційний суд вважає, що вини підприємства у затримці розрахунку з позивачем при його звільненні немає.

Таким чином суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволені вимог позивача щодо стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди, а доводи апелянта про задоволення цих вимог є безпідставними.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу ОСОБА_1, а рішення суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись ст.ст.308, 315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Слов?янського міськрайонного суду Донецької області від 6 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення ухвали апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: