Справа № 750/1325/14
Провадження № 2/750/204/15
У Х В А Л А

27 березня 2015 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді Коверзнева В. О.,

при секретарі Мачачі І. П.,

за участю позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про зміну формулювання причини звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

третя особа Чернігівській міській центр зайнятості,

в с т а н о в и в:

06.02.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну формулювання причини звільнення з пункту 4 статті 40 КЗпП України (за прогул) на частину третю статті 38 цього Кодексу (за власним бажанням, в звязку тим, що власник не виконує законодавство про працю), зміну дати звільнення з 19.11.2013 року на дату ухвалення судом рішення, стягнення з відповідача 5000 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звільненням та середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням суду від 24.02.2015 року позов задоволено частково. Визнано незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади менеджера зі збуту фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 19.11.2013 року за прогул, згідно пункту 4 статті 40 КЗпП України; змінено в усіх облікових документах формулювання причини розірвання трудового договору, укладеного 07.08.2013 року між ОСОБА_1 з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, з п. 4 ст. 40 КЗпП України (за прогул) на за власним бажанням, у звязку з невиконанням власником законодавства про працю, згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України та дату звільнення з 19.11.2013 року на 24.02.2015 року; стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 16315 грн 30 коп. та 2000 грн у відшкодування завданої моральної шкоди.

Не погодившись із рішенням суду відповідач оскаржив його до апеляційного суду, втім, ухвалою судді Апеляційного суду Чернігівської області від 16.03.2015 року справу повернуто до суду першої інстанції для вирішення питання про можливість ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.

У судовому засіданні позивач висловила думку про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення суду, оскільки питання розподілу судових витрат вже вирішено рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.04.2014 року та рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 03.07.2014 року, які в цій частині ухвалою суду касаційної інстанції залишено в силі. Позивач також повідомила про те, що вказані рішення судів вже виконуються державною виконавчою службою.

Відповідач і представник третьої особи не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином.

Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Як убачається з тексту рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.04.2014 року та рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 03.07.2014 року (т. 1, а. с. 124, 125, 226), місцевим судом вирішено питання відшкодування судового збору в розмірі 243 грн 60 коп., який стягнуто з відповідача на користь держави; апеляційним судом вирішено питання відшкодування позивачу за рахунок відповідача витрат на правову допомогу в сумі 950 грн і додатково стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 365 грн 40 коп. Інших витрат по справі позивач не несла.

В цій частині рішення судів першої і апеляційної інстанцій ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.10.2014 року не скасовувалися і на повторний розгляд до суду першої інстанції не направлялися (а. с. 251 зв.).

Отже, питання розподілу судових витрат вже вирішено рішеннями Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.04.2014 року та Апеляційного суду Чернігівської області від 03.07.2014 року, в звязку з чим відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення.

Керуючись статтями 208 210, 220, 293 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

в ухваленні додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про зміну формулювання причини звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 5 днів з дня її проголошення в порядку, встановленому статтею 294 ЦПК України.

Суддя В. О. Коверзнев