РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/3836/15-ц

Пров. №2/668/1291/15

15.07.2015 року м.Херсон

Суворовський районний суд м.Херсона у складі:

головуючого судді Кузьміної О.І.,

при секретарі Катюха Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 про визнання недійсною додаткової угоди та розірвання договору поруки,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсною додаткову угоду № HEWWG4 від 21.07.2008 року до договору про іпотечний кредит № HEWWG4 від 20.02.2008 року, укладену між ним та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», посилаючись на те, вказану додаткову угоду він не укладав та не підписував, оскільки у період з 05.07.2008 року по 22.09.2008 року перебував за кордоном та просить розірвати договір поруки № HEWWG4 від 20.02.2008 року, укладений між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобовязань за договором про іпотечний кредит № HEWWG4 від 20.02.2008 року, у звязку з тим, що відповідачами були порушені умови цього договору поруки, а саме п. 5.1 про врегулювання спорів та суперечок шляхом переговорів у разі їх виникнення, але не зробили цього, у звязку з чим були порушені права позивача як позичальника.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги позивача за підставами вказаними у позові.

Представник відповідача ПАТ КБ „ПриватБанк в судовому засіданні вимоги позивача не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на їх необгрунтованість, при цьому пояснив, що додаткова угода № HEWWG4 від 21.07.2008 року укладена в усній формі про що свідчить оплата позивачем кредиту згідно її умов та згідно ч.2 ст. 218 ЦК України додаткова угода укладена в усній формі та є дійсною.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги позивача визнала та просила їх задовольнити, при цьому пояснила, що договір поруки укладала свідомо та розуміла його умови, і кредитний договір позивач виконував до 20.07.2008 року.

Заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 60, 61 ЦПК України, сторони зобовязані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду.

Судом встановлено, що 20.02.2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений в письмовому вигляді кредитний договір № HEWWG4, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 24997,50 грн. на споживчі цілі.

20.02.2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений в письмовому вигляді іпотечний договір № HEWWG4, згідно з яким в забезпечення виконання зобовязань перед банком за вищевказаним кредитним договором позивачем ОСОБА_1 надано в іпотеку належну йому однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 вартістю 166650 грн. 00 коп.

Також судом встановлено, що 20.02.2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки № HEWWG4, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_2П взяла на себе зобовязання перед банком відповідати по зобовязанням позивача ОСОБА_1, які виникають з умов договору іпотечний кредит № HEWWG4 від 20.02.2008 року.

21.07.2008 року між позивачем ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» була укладена додаткова угода № HEWWG4 від 21.07.2008 року до договору про іпотечний кредит № HEWWG4 від 20.02.2008 року, яка втрачена відповідно до висновку від 07.07.2015 року N ZAKL-2015/1-6821266, складеного службою безпеки ПАТ КБ „ПриватБанк про службове розслідування по факту відсутності в банку оригіналу додаткової угоди № HEWWG4 від 21.07.2008 року по кредитному договору № HEWWG4 від 20.02.2008 року.

Відповідно Статуту Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» зареєстрованого 17.07.2009 року, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк».

Згідно листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 02.03.2015 року № 64/Д-930, позивач ОСОБА_1 у період з 05.07.2008 року по 22.09.2008 року перебував за межами України.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до положень вищевказаної статті зміст правочину не може суперечити цьому кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно вимог ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 статті 652 ЦК України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

За таких обставин, вимоги позивача в частині визнання недійсною додаткової угоди № HEWWG4 від 21.07.2008 року до договору про іпотечний кредит № HEWWG4 від 20.02.2008 року в силу ст.ст. 207, 215 ЦК України є законними та обґрунтованими й підлягають задоволенню, додаткова угода № HEWWG4 від 21.07.2008 року до договору про іпотечний кредит № HEWWG4 від 20.02.2008 року підлягає визнанню недійсною, оскільки позивачем ОСОБА_1 не підписувалась, так як у період з 05.07.2008 року по 22.09.2008 року він перебував за межами України.

Доводи представника відповідача ПАТ КБ „ПриватБанк щодо укладення додаткової угоди № HEWWG4 від 21.07.2008 року до договору про іпотечний кредит № HEWWG4 від 20.02.2008 року в усній формі та позивачем ОСОБА_1 оплачувався кредит згідно її умов у звязку з чим вона вважається дійсною, не приймаються судом до уваги, як такі, що спростовані встановленими у судовому засіданні обставинами.

Вимоги позивача в частині розірвання договору поруки № HEWWG4 від 20.02.2008 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобовязань за договором про іпотечний кредит № HEWWG4 від 20.02.2008 року, не підлягають задоволенню судом, оскільки позивач не є стороною оспорюваного ним договору поруки та всупереч ст.ст 10, 11 ЦПК України ним не надано будь-яких належних та допустимих доказів порушення його права та істотної зміни обставин, які б давали підстави для розірвання договору поруки.

З цих же підстав суд не приймає до уваги визнання позовних вимог відповідачем ОСОБА_2.

Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача ОСОБА_1 243 грн. 60 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 16, 203, 207, 215, 652 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 174, 212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсною додаткову угоду № HEWWG4 від 21.07.2008 року до договору про іпотечний кредит № HEWWG4 від 20.02.2008 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 243 грн. 60 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору.

В решті вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Суворовський районний суд м.Херсона.

СуддяОСОБА_3