Провадження № 2/554/296/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Материнко М.О.,

при секретарі - Юркіній Ю.Є,

за участю адвоката позивача - Сліпченко Ю.А.,

представника відповідача - Бухонкіна Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про стягнення відсотків по вкладам, пені, а також 3% річних від суми боргу , -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про стягнення сум відсотків по вкладам, пені, а також 3% річних від сум боргу.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 14травня 2008 року він уклав з відповідачем договір банківського вкладу № 20/02-02/19 на підставі якого передав відповідачу 24400доларів США строком на 6 місяців з виплатою 21 % річних, 01 грудня 2008 року він уклав з відповідачем договір банківського вкладу № 20/02-02/18 на підставі якого передав відповідачу 710 євро строком на шість місяців з виплатою 18 % річних, 24 лютого 2009 він уклав з відповідачем договір банківського вкладу № 20/02-02/09 на підставі якого передав відповідачу 20000 доларів США строком на дванадцять місяців з виплатою 25 % річних.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 12лютого 2014 року було задоволено його позов до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"- стягнуто на його користь за договором № 20/02-02/19 від 14 травня 2008 року: суму депозитного вкладу - 24400 доларів США, несплачені відсотки - 4326,45 доларів США, пеню - 4453 долари США, три відсотки річних - 2771,57 доларів США, а всього 35951,02 долари США; за договором № 20/02-02/18 від 01 грудня 2008 року: суму депозитного вкладу - 710 євро, несплачені відсотки - 63,70 євро, пеню - 47,20 євро, три відсотки річних - 79,59 євро, а всього 900,49 євро; за договором № 20/02-02/09 від 24 лютого 2009 року: суму депозитного вкладу - 20000 доларів США, несплачені відсотки - 4996,85 доларів США, пеню - 3650 доларів США, три відсотки річних -1800 доларів США, а всього 30446,85 доларів США; а також судові витати: 4792 грн.74 коп. витрати зі сплати судового збору, 4489 грн. 60 коп. витрат на проведення експертизи. Відповідач виконав рішення 20 лютого 2014 року.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по договорам на вклад пеню та 3 % річних від суми боргу, а також відсотки по вкладам, нараховані з моменту закінчення строків дії вкладів по день фактичного їх повернення.

В судовому засіданні адвокат позивача Сліпченко Ю.А. позовні вимоги підтримував, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача Бухонкін Є.В. позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні в зв'язку з його безпідставністю. Відповідач вважає, що банк належним чином своєчасно виконав свої зобов'язання по договорам на вклади, які були покладені на нього рішенням апеляційного суду від 12.02.2014р., тому підстави для нарахування пені, 3% річних від простроченої суми та додаткових відсотків відсутні.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 14 травня 2008 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" був укладений договір № 20/02-02/19 на вклад Універсальний на суму 24400 доларів США строком на 6 місяців зі сплатою 21 % річних, 01 грудня 2008 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" був укладений договір № 20/02-02/18 на вклад Універсальний на суму 710 євро строком на 6 місяців зі сплатою 18% річних, 24 лютого 2009 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" був укладений договір № 20/02/-02/09 на вклад Універсальний (поточний конвертаційний) на суму 20000 доларів США зі сплатою 25 % річних.

Зазначені факти були також встановлені рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 12 лютого 2014 року, що визнається сторонами( а.с.14-17).

Вказані обставини не підлягають доказуванню, оскільки згідно ст. 61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вищезазначеним рішенням Апеляційного суду Полтавської області з відповідача на користь позивача було стягнуто зазначені суми вкладів, пені і відсотків за період дії строків вкладів. Вказане рішення відповідач виконав 19 лютого 2014 року, а позивач отримав кошти 20 лютого 2014 року, тобто день фактичного повернення коштів по вкладам - 20 лютого 2014 року, що підтверджується довідкою Філії-Полтавського облуправління АТ "Ощадбанк" ТВБН №10016/0157 від 24.07.2014 р. (а.с. 22).

У відповідності з ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватися відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмові від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. При цьому наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Три проценти річних від простроченої суми не є санкціями, а являються способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Виходячи з системного аналізу вищенаведеного законодавства, враховуючи обставини встановлені рішенням апеляційного суду від 12 лютого 2014 року, суд, приймаючи до уваги те, що день фактичного повернення коштів по вкладам - 20 лютого 2014 року, вважає, що саме по цю дату відповідач повинен сплатити позивачу по договорам на вклади пеню в розмірі, передбаченому пунктами 4.1. цих договорів та 3% річних.

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача пені по договорам на вклади за період з 29.07.2013 р. по 29.02.2014р., та 3% річних за період з 27.02.2013 р. по 20.02.2014 р.,ці вимоги суд вважає правомірними.

Відповідно до ч.3 ст. 549 пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Сума пені за період з 12.09.2012 р. по 29.04.2013р. складає: по договору на вклад Універсальний № 20/02-02/19 від 14 травня 2008 р. 2513,20 доларів США, по договору на вклад Універсальний № 20/02-02/18 від 01 грудня 2008 р. 72,10 євро, по договору на вклад Універсальний (поточний конвертаційний) № 20/02-02/09 від 24 лютого 2009 р. 2060 доларів США.

Сума 3% річних за період з 27.02.2013 р. по 20.02.2014 р. складає: по договору на вклад Універсальний № 20/02-02/19 від 14 травня 2008 р. 717,96 доларів США, по договору на вклад Універсальний № 20/02-02/18 від 01 грудня 2008 р. 20,89 євро, по договору на вклад Універсальний (поточний конвертаційний) № 20/02-02/09 від 24 лютого 2009 р.588,49 доларів США.

Згідно рішення Апеляційного суду Полтавської області від 12.02.2014 року, виходячи із меж позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення на його користь відсотків по вкладу, суд стягнув на його користь з відповідача відсотки за строки дії вкладів.

Відповідно до ст.536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Отже, несплата процентів по договору на вклад можлива тільки, якщо це встановлено договором між фізичними особами.

Згідно з частиною 1 статті 1061 Цивільного кодексу України Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк, зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України.

Договором на вклад Універсальний № 20/02-02/19 від 14травня 2008 р. встановлений розмір процентів на суму вкладу - 21 % річних.

Договором на вклад Універсальний № 20/02-02/18 від 01грудня 2008 р. встановлений розмір процентів на суму вкладу - 18 % річних.

Договором на вклад Універсальний (поточний конвертаційний) № 20/02-02/09 від 24 лютого 2009 р. встановлений розмір процентів на суму вкладу - 25 % річних.

Відповідно до частини 5 статті 1061 Цивільного кодексу України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Зважаючи на припис частини 5 статті 1061 Цивільного кодексу України відносно обов'язкового нарахування процентів на вклади до дня фактичного повернення вкладів, суд критично відноситься до позиції банку, що проценти не нараховуються в силу пункту 2.4.5. договорів на вклади щодо ненарахування процентів після закінчення строків вкладів. Вказаний пункт суперечить ст. 536, частині 5 статті 1061 Цивільного кодексу України, та є нікчемним в силу частини 1 ст.27 Цивільного кодексу України - правочин, що обмежує можливість фізичної особи мати не заборонені законом цивільні права та обов'язки, є нікчемним.

Нараховані суми процентів по договорам на вклади складають:по договору на вклад Універсальний № 20/02-02/19 від 14 травня 2008 р. за період з 15.05.2009 року по 20.02.2014 р. - 24454,81 доларів США, по договору на вклад Універсальний № 20/02-02/18 від 01 грудня 2008 р. за період з 02.06.2009 р. по 20.02.2014 р. - 603,63 євро, по договору на вклад Універсальний (поточний конвертаційний) № 20/02-02/09 від 24 лютого 2009 р. за період з 25.02.2010 р. по 20.02.2014 р. - 19945,20 доларів США.

У постанові Верховного Суду України № 6-39цс 13 від 29 травня 2013 року зроблений правовий висновок про те, що у разі порушення Банком обов'язку повернути вклад і нараховані проценти з нього підлягають стягненню на користь вкладника окрім суми вкладу проценти по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладникам, а також 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі частини другої статті 625 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною 2 ст. 214 Цивільного процесуального кодексу України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 ст. 360-7 Цивільного процесуального кодексу України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Не заслуговують на увагу твердження відповідача, що правовідношення за договором на вклад Універсальний № 20/02-02/19 від 14.05.2008 р. між позивачем та відповідачем припинились з 15 травня 2009 р. , та відповідно з 02 червня 2009 р. по договору на вклад Універсальний № 20/02-02/18 від 01.12.2008 р., з 25 лютого 2010 року по договору на вклад Універсальний (поточний конвертаційний) № № 20/02-02/09 від 24.02.2009 р., так як не ґрунтуються на законі. Самі лише факти закінчення строків дії вкладів не припиняють зобов'язань банку, що витікають з договорів на вклади. Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Посилання відповідача на сплив позовної давності відносно заявлених позивачем позовних вимог суд оцінює критично з огляду на наступне.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 12 лютого 2014 р. було встановлено, що у березні 2013 р. ОСОБА_3 звернувся із позовом до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про стягнення сум вкладів, відсотків, пені, а також 3 % річних по вищезазначеним договорам на вклади.

Згідно з статтею 264 Цивільного кодексу України позовна давність переривається у разі якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач, а після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Таким чином, перебіг позовної давності відносно заявлених позивачем до стягнення сум відсотків, пені, 3 % річних по договорам на вклади почався заново з березня 2013 р.

У постанові Верховного Суду України № 6-116цс13 від 06 листопада 2013 року сформулювала правова позиція, згідно якої стягнення пені обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня, з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.5,10,60,212,224 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 261, 264,268,525,526, 536, 549,599, 625, 1061 Цивільного кодексу України суд, -

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про стягнення відсотків по вкладам. Пені, а також 3% річних від суми боргу - задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" на користь ОСОБА_3 по договору на вклад Універсальний №20/02-02/19 від 14 травня 2008 р.:

суму відсотків у розмірі 24454,81 долари США (386011,83 грн. за офіційним курсом НБУ на 14.00 21.01.2015 р. - 100 доларів США - 1578.47 гри.);

суму пені у розмірі 2513,20 доларів США (39670,10 грн. за офіційним курсом НБУ на 14.00 21.01.2015 р. - 100 доларів США - 1578.47 грн.);

суму 3 % річних від суми боргу у розмірі 717,96 доларів США(11332,78 грн. за офіційним курсом НБУ на 14.00 21.01.2015 р. - 100 доларів США -

1578.47 грн.);

по Договору на вклад Універсальний № 20/02-02/18 від 01 грудня 2008 p.:

суму відсотків у розмірі 603,63 євро (11032,60 грн. за офіційним курсом НБУ на 14.00 21.01.2015 p. - 100 євро- 1827.71 грн.);

суму пені у розмірі 72,10 євро (1317,77 грн. за офіційним курсом НБУ на 14.00 21.01.2015 p. - 100 євро - 1827.71 грн.);

суму 3 % річних від суми боргу у розмірі 20,89 євро (381,80 грн. за офіційним курсом НБУ на 14.00 21.01.2015 р.- 100 євро - 1827.71 грн.);

по Договору на вклад Універсальний (поточний конвертаційний) № 20/02-02/09 від 24 лютого 2009 p.:

суму відсотків у розмірі 19945,20 доларів СІІІА (314828,99 грн. за офіційним курсом НБУ на 14.00 21.01.2015 р. - 100 доларів США - 1578.47 грн.);

суму пені у розмірі 2060 доларів США (32516,48 грн. за офіційним курсом НБУ на 14.00 21.01.2015 р. - 100 доларів США - 1578.47 грн.);

суму 3 % річних від суми боргу у розмірі 588,49 доларів США (9289,13 грн. за офіційним курсом НБУ на 14.00 21.07.2015 р -100 доларів США -1578.47 грн.)

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 3654 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до aпеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяМ. О. Материнко