АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 593/948/14-цГоловуючий у 1-й інстанції Німко Н.П.
Провадження № 22-ц/789/36/15 Доповідач - Бершадська Г.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Шевчук Г. М., Міщій О. Я.,

при секретарі - Фащевська М.М.

з участю сторін - апелянта ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, представника прокуратури Фігель О.Т., представника ОПП Бережанської РДА Івашків М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бережанського районного суду від 6 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до органу опіки та піклування Бережанської РДА в особі служби в справах дітей Бережанської РДА, за участю третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору органу опіки та піклування виконавчого комітету Божиківської сільської ради Бережанського району Тернопільської області про повернення дітей матері, скасування рішення про стягнення аліментів та стягнення судових витрат,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій просила повернути їй її дітей, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, посилаючись на те, що підстави відібрання дітей, на основі яких було постановлене рішення Бережанського районного суду від 25 лютого 2011 року, на даний час відсутні, вона повністю змінила свою поведінку, спосіб життя та відношення й ставлення до своїх дітей, відчуває потребу в їх особистому вихованні, утриманні й піклуванні та поверненні дітей їй, як матері.

Рішенням Бережанського районного суду від 6 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задоволити її позов, посилаючись на те, що усунуті причини, які перешкоджали належному вихованню дітей, покращились житлово-побутові умови, з часу відібрання дітей не ставились до неї претензії щодо неналежної поведінки, способу життя, ставлення до дітей, неналежного догляду за третьою дитиною та не порушувалось питання про позбавлення батьківських прав.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала та пояснила, що вона у вересні 2013 року народила третю дитину, в 2014 році зареєструвала шлюб і хоче разом виховувати своїх дітей. Дітей рідко провідувала у зв"язку із незручним сполученням, приходилось наймати машину, на що коштів у неї не було. Мобільний телефон має, однак через відсутність коштів не телефонувала до дітей та прийомних батьків. Діти при зустрічах називали її тіткою. Вона пропонувала прийомним батькам привезти їй синів на канікули, які не заперечували і погодились привезти їх після того, коли подивляться як вона проживає. Дійсно вони, прийомні батьки, приїжджали до неї без дітей, та після такої поїздки дітей не привозили.

Будинок в с.Стегниківці, в якому вона має намір проживати, 2 грудня 2014 року придбала її тітка ОСОБА_9 на своє ім"я та не заперечує щоб вона в ньому проживала, хоч має власних дітей. Весною буде звертатись в сільську раду за отриманням городу, прописуватись в будинку і заводити господарство. В будинку, який складається з двох кімнат, обігрівається лише одна кімната, а в іншу кімнату вона перевезла з с.Божиків меблі, має намір робити ремонт. Сім"я проживає за рахунок коштів, які отримує на сина та коштів, які отримує її чоловік на заробітках в Києві, що складає по 2 тис. грн. Має збереження в розмірі 5 тис. грн., які має намір використати на ремонт кімнати, придбання речей дітям, коли їй їх повернуть. Свою відсутність за повідомленим місцем проживання в с.Стегниківці пояснює тим, що у зв"язку з економією коштів по оплаті за газ (опаленням житлової кімнати у придбаному будинку) вона проживає в одній кімнаті будинку свекрів, який також складається з двох житлових кімнат і в другій кімнаті проживають свекор, свекруха та інший їхній повнолітній син. Осінню 2014 року вона не бувала вдома, тому що їздила прибирати приватний будинок в інше село і в той період сина ОСОБА_10 залишала в свекрухи (свекруха проживає в іншому селі, відстань близько 10 км.)

В старшого сина є алкогольний синдром, тому що співмешканець, з яким вона в той час проживала, давав йому спиртне. Низький розумовий та мовленнєвий розвиток дітей, відсутність навичок самообслуговування пояснює таким ставленням в той час до виховання дітей. Однак вона змінилась, відчуває потребу в дітях і хоче щоб діти були разом. На зимові канікули в січні 2015 року не брала дітей, тому що лікувалась, вживала таблетки вдома для лікування нирок (зверталась до лікаря приватно і тому підтверджуючих документів цього у неї немає).

Представник органу опіки та піклування Бережанської РДА апеляційну скаргу не визнав та пояснив, що ознайомившись з новими, зміненими умовами проживання ОСОБА_1 в с.Стегниківці та подальшим ставленням її до виконання батьківських обов"язків по піклуванню та вихованню дітей ООП Бережанської РДА прийшов до висновку про недоцільність повернення їй дітей, такий висновок прийнятий в інтересах дітей, оскільки позивачка не встановила контакт з дітьми, діти називають її тіткою, продовжує ухилятися від їх виховання та утримання.

За весь 2014 рік вона лише двічі приїжджала до них та один раз телефонувала, не робила спроб взяти їх на канікули для відновлення та налагодження родинних стосунків. Позивач напередодні засідання комісії органу опіки та піклування Бережанської РДА була повідомлена про розгляд її питання, однак повідомила, що не буде їздити, завжди з"являється її адвокат, який не може передати її відчуття та психологічне ставлення до дітей. Позивачка після виявлення в неї безпорядків при обстеженні умов проживання запрошує на повторне обстеження і лише тоді внеї прибрано. Вона не може забезпечити належних умов для проживання дітей. Умови проживання дітей в прийомній сім"ї є хорошими, прийомні батьки дбають про їх розвиток, в сім"ї гармонія, що позитивно впливає на їх загальний розвиток. Передача дітей в іншу сім"ю біологічної матері за відсутності контакту між матір"ю і дітьми, прив"язаності, погано вплине на психіку дітей. Позивач жодного разу не зверталась до органу опіки та піклування Бережанської РДА, як їхнього, так і у Зборівському районі, де проживають діти, з претензіями, що їй відмовлять у зустрічах з дітьми, спілкувнні з ними, а невідвідування дітей, неспілкування по телефону, пояснює відсутністю коштів, що свідчить про те, що вона не зможе забезпечити нормальні умови проживання ще двом синам.

Представник прокуратури вважає недоцільним повернення дітей біологічній матері, оскільки діти проживають в хороших умовах і потраплять у складну життєву обстановку. Позивач до вилучення у неї дітей здавала їх у притулок (з листопада 2010 року по січень 2011 року), а при їх відібранні діти були у занедбаному стані, значно відставали у розвитку, з чим справилась прийомна сім"я, в якій хороша обстановка, належний догляд і умови проживання. Прийомні батьки займаються дітьми, дбають про їх духовний і розумовий розвиток.. Позивач не зможе забезпечити належні умови проживання, вона задоволена рівнем своїх досягнень і рівнем життя, не прагне покращити цього рівня. Психологом Тернопільського центру соціальних служб сім"ї, дітей та молоді було проведено психодіагностування дітей та ОСОБА_1, яка зазначила, що емоційне дистанціювання між матір"ю та дітьми та емоційне віддалення чоловіка ОСОБА_1 призведе до виникнення численних конфліктів, непорозумінь, зниження виховних процесів та негармонійного психоемоційного розвитку дітей. Психологу не вдалось зустрітись і поспілкуватись з чоловіком позивачки, щоб з"ясувати його ставлення до цього питання, в той час як він є вдома, а не на заробітках. Позивачка не намагалась встановити контакт з дітьми, поновити спілкування, не проявляє материнської любові та піклування, не цікавиться їх здоров"ям, навчанням, що свідчить про продовження з її сторони ухилення від виконання батьківських обов"язків.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір"ю ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Батько дітей записаний зі слів матері.

Рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 25 лютого 2011 року відібрано без позбавлення батьківських прав від матері ОСОБА_1 її малолітніх дітей: сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2; вирішено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку.

Зазначеним судовим рішенням встановлено, що підставами для його прийняття слугувало те, що ОСОБА_1 ухилялась від виконання своїх батьківських обов"язків по вихованню дітей та догляду за ними. Діти поступили недоглянутими, дуже відставали у фізичному та розумовому розвитку, що свідчило про те, що їм не приділялось жодної уваги щодо їх розвитку та виховання. Крім цього, добротний будинок перебував в антисанітарному стані, не опалювався (відсутність дров в зимовий період), позивачка залишала дітей без харчів в неопалювальному будинку (дітям на той час було старшому 4 роки 6 місяців, молодшому більше 3 років). З цього рішеня вбачається, що діти з листопада 2010 року по січень 2011 року за заявою позивачки перебували в притулку і вже 17 січня 2011 року в екстренному порядку були відібрані від матері, так як були залишені нею без харчів, в неопалювальному будинку, внаслідок чого захворіли, були госпіталізовані, а в подальшому поміщені в притулок.

19 січня 2011 року діти ОСОБА_1, як позбавлені батьківського піклування, були прийняті в притулок для дітей служби у справах дітей Тернопільської обласної державної адміністрації.

25 березня 2011 року розпорядженням голови Зборівської районної державної адміністрації «Про створення прийомної сім»ї і передачу дітей на виховання та спільне проживання» №-165, створено прийомну сім»ю на базі родини ОСОБА_11 та ОСОБА_12, мешканців села Тростянець Зборівського району Тернопільської області та із притулку передано на виховання та спільне проживання дітей, позбавлених батьківського піклування ОСОБА_7 та ОСОБА_8

В подальшому ОСОБА_1 виявила бажання спілкування з дітьми і рішенням №2 комісії з питань захисту прав дитини Зборівської РДА від 15 вересня 2011 року їй надано право спілкуватися з прийомними батьками ОСОБА_12 та ОСОБА_11 про стан виховання та розвиток малолітніх дітей.

За заявою матері дітей, рішенням №02 тієї ж комісії від 11 липня 2013 року та згідно розпорядження голови Зборівської РДА №-424-од від 22 липня 2013 року, ОСОБА_1 встановлено дні та години побачень з її малолітніми дітьми щомісячно в 1-3 неділю з 12.00 год. до 17.00 год за місцем проживання дітей. Два перші побачення в присутності психолога.

Позивач після двох відвідувань дітей в липні 2013 року з участю психолога у серпні 2013 року звернулась з позовом про повернення їй дітей, вважаючи усунутими причини, які слугували підставою відвбрання в неї дітей.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 народила третю дитину і в серпні 2014 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_13 Після одруження позивач змінила своє місце проживання, проживає в с.Стегниківці Тернопільського району в будинку з двома кімнатами, одна з яких холодна та непридатна для проживання. З її слів вона залишаючи сина у свекрухи в іншому селі прибирає приватний будинок, а чоловік їздить на заробітки в Київ і надає їй по 2 тис. грн. щомісячно на утримання сім"ї (що сам підтвердив в судовому засіданні, будучи допитаним як свідок).

Всього протягом 2013-2014 року позивач 7 разів приїжджала до дітей, з яких в 2013 році двічі з участю психолога та ще три рази сама, а у 2014 році лише два рази: 16 лютого та 20 липня і один раз телефонувала 8 липня 2014 року, привітавши сина ОСОБА_7 з днем народження. Вказані обставини не заперечувались апелянткою в суді першої та апеляційної інстанції.

Орган опіки та піклування Бережанської РДА у висновку від 24 вересня 2013 року визнав недоцільним повернення дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з прийомної сім"ї матері. Такий висновок грунтувався на тому, що ОСОБА_1 не створила належних умов для виховання та розвитку дітей, з дітьми контактів не встановила, з часу відібрання у неї дітей покращень не виявлено, засобів для існування не мала.

В подальшому за спливом одного року 24 липня 2014 року орган опіки та піклування Бережанської РДА знову підтвердив свій висновок про недоцільність повернення дітей матері (а.с. 135-137).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що не відпали всі ті причини, які були підставою для відібрання дітей, позивачка продовжує ухилятись від виконнання своїх батьківських обов"язків по вихованню та піклуванню, не цікавиться взагалі ними та що залишення дітей в прийомній сім"ї відповідатиме інтересам дітей.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ст. 150 СК України, ст 12 ЗУ "Про охорону дитинства" батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно ч. 3 ст. 170 цього Кодексу, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Декларацією прав дитини від 20 листопада 1959 року проголошено принцип №6, за яким дитина може бути розлучена з матір'ю лише у винятковій ситуації.

Поряд з цим, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України 27 лютого 1991 року ( далі - Конвенція), при підписанні якої враховано й положення Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язалися забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживати всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Таким чином, суди керуються перш за все інтересами дітей.

Як встановлено судом першої інстанції, що з березня 2011 року, діти ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проживають у прийомній сім"ї, тобто вже близько 4 років рзлучені з матір"ю.

Протягом 2013-2014 року позивачка, після встановлення днів спілкування з дітьми двічі на місяць, сім разів приїжджала до них, з яких два перших рази були з участю психолога. В 2014 році була лише 16 лютого та 20 липня та один раз телефонувала з мобільного телефону, тобто це спілкування мало місце до її одруження при наявності дитини однорічного віку.

Аліменти сплачувала в примусовому порядку за рішенням суду із стипендії, а після будь-яких коштів на їх утримання не надавала.

Отже, позивачка продовжує ухилятись від виконання батьківських обов"язків щодо виховання і піклування про малолітніх дітей, оскільки відібрання дітей не звільняє від батьківського піклування про них. Також не встановила контакту з дітьми, діти називають її тіткою і таке переміщення негативно вплине на психоемоційний стан дітей.

Як пояснила апелянт, вона отримувала одноразову допомогу у зв"язку з народженням сина ОСОБА_10, мала власні збереження 5-6 тис. грн., після одруження їздила на роботу в іншу місцевість прибирати приватний будинок, залишаючи сина зі свекрухою, чоловік надає їй кошти по 2 тис. грн. на утримання сім"ї.

Наведене свідчить, що остання мала фінансову і практичну можливість відвідувати дітей, налагоджувати з ними контакти, цікавитись їхнім життям, маючи намір їх повернути. В той час причину неспілкування з дітьми пояснює відсутністю коштів на поїздки ( відстань від її місця проживання до населеного пункту, в якому проживають прийомні батьки до 70 км), що доводить суперечливість її пояснень.

Позивач протягом 2013-2014 років для встановлення контакту з дітьми не брала їх жодні канікули. Позивач підтвердила, що прийомні батьки погоджувались привезти дітей на канікули після того, як переконаються, в які умови попадуть діти, однак після приїзду до неї, дітей їй не привозили. На думку суду, це не говорить про відмову прийомних батьків віддавати дітей на канікули для встановлення контакту і зв"язку між матір"ю і дітьми, а говорить про пасивну поведінку матері до участі у спілкуванні з дітьми.

Позивач не цікавиться здоров"ям дітей, їхнім навчанням, розвитком.

В січні 2015 року під час слухання справи в апеляційному суді позивач також не намагалася для встановлення контакту з дітьми взяти їх на зимові канікули або ж відвідати та поспілкуватись по телефону.Відсутність спілкування з дітьми, в тому числі і по телефону, не знаходить свого виправлання. Будь-яких вагомих причин і доказів невідвідування, неспілкування з дітьми, позивач не навела.

За таких обставин, виходячи з поведінки позивачки по відношенню до дітей, відсутністю налагодженого контакту з ними, суд вірно виходив з інтересів дітей.

Для подачі повторного висновку органу опіки та піклування у зв"язку із зміною умов проживання ОСОБА_1 проводилось обтеження та психодіагностика малолітніх дітей і матері психологом центру сім"ї, дітей та молоді. Згідно довідок про результати діагностування хлопці проявили невпевненість у безпечній взаємодії з біологічною матір"ю, боязнь втрати контакту з прийомною сім"єю, лише її вбачають захисником сімейного благополуччя (боязнь бути покинутими).

Колегія суддів вважає, що причиною такого психологічного стану дітей є відсутність будь-якого спілкування матері з дітьми, неприйняття участі у їх житті.

Результати психодіагности ОСОБА_1 показали відсутність значної прив"язаності до синів (стосовно старшого найменшу прив"язаність). Найменший, третій син, слугує "емоційним буфером" між матір"ю і старшими синами, а емоційне дистанціювання зазвичай веде до виникнення конфліктів, зниження ефективності виховних процесів.

Орган опіки та піклування Бережанської РДА, посилаючись на ставлення ОСОБА_1 до участі у вихованні та утриманні дітей, надав висновок про недоцільність повернення дітей матері, оскільки діти опиняться у складній життєвій обстановці.

Під час слухання справи в апеляційному суді позивач надала договір купівлі-продажу будинку в АДРЕСА_1, згідно якого даний будинок придбала її тітка ОСОБА_9 і пояснила, що в іншу кімнату вона перевезла меблі з будинку, в якому раніше проживала.

Колегія суддів вважає, що сама по собі наявність умов для проживання, як і народження дитини та одруження за відсутності налагодженого контакту з дітьми не дають підстав для повернення дітей біологічній матері.

Та обставина, що позивачка не позбавлена батьківських прав не доводить зміни в кращу сторону ставлення її до виконання батьківських обов"язків, а лише дає можливість за наявності підстав для повернення їй дітей.

Визнання ОСОБА_1 своєї вини в неналежному ставленні до дітей, розкаяння та запевняння не свідчить, що відпали всі причини, які слугували підставою для відібранн дітей. Зазначене не спонукало позивачку з часу ухвалення першого рішення у справі 9 жовтня 2013 року до налагодження спілкування і контактів з дітьми (навпаки, вона в 2014 році лише двічі навідувала дітей і лише один раз телефонувала, що визнала в судовому засіданні).

Суд першої інстанції дав вірну оцінку характеристикам, наявним в матеріалах справи, які носять суперечливий характер. Зокрема, згідно характеристики Поморянського професійного ліцею від 4 квітня 2013 року ОСОБА_1 характеризується з позитивної сторони, а у характеристиці від 25 вересня 2013 року зазначено, що вона легко входить в довіру і тим вводить в оману щодо правдивості своїх слів, що мало місце і в судових засіданнях при дачі пояснень по питанню відвідування дтей, яка після допиту прийомних батьків визнала, що протягом 2013-2014 року приїжджала 7 разів, а в 2014 році лише один раз телефонувала.

Характеристики з місця проживання в с.Божиків також носять суперечливий характер. В характеристиці від 9 липня 2013 року зазначено, що ОСОБА_1 старається створити належні умови для повернення дітей, в той час у характеристиках від 22 вересня 2013 року, 24 вересня 2013 року, 28 липня 2014 року зазначено, що з часу відібрання дітей, належні умови для повернення дітей в сім"ю не створені.

Колегія суддів вважає, що вказані характеристики не характеризують позивачку як матір і не підтверджують її ставлення до обов"язку щодо піклування про дітей та не свідчать про відсутність причин, які слугували підставою відібрання дітей, що підлягає доведенню у даному спорі, а носять загальний характер.

Позивач не довела суду, що відпали всі причини, які були підставою відібрання дітей.

Враховуючи відсутність контакту між матір"ю та її дітьми, продовження ухилення від виконання батьківських обов"язків по вихованню і утриманню, психоемоційний стан дітей, суд першої інстанції вірно вважав, що повернення дітей матері за таких обставин не відповідатиме інтересам дітей, діти попадуть у складну життєву обстановку.

Отже, рішення суду є законним і обгрунтованим і підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бережанського районного суду від 6 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Г.В. Бершадська