04.12.2015 Єдиний унікальний номер 205/6885/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Федченко В.М.,

при секретарі Бунакової С.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

його представника ОСОБА_2,

представника

відповідача ОСОБА_3,

представника

третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 міської ради, треті особи: Орган опіки та піклування Ленінської районної у м.Дніпропетровську ради, Державний нотаріус другої ОСОБА_6 державної нотаріальної контори, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, що також діє в інтересах другого позивача своєї рідної сестри ОСОБА_5 і є її опікуном, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 міської ради, треті особи: Орган опіки та піклування Ленінської районної у м.Дніпропетровську ради (далі третя особа-1), Державний нотаріус другої ОСОБА_6 державної нотаріальної контори (далі третя особа-2), про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Звернення до суду мотивує тим, що на підставі рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 06.03.2014 він є опікуном своєї рідної сестри ОСОБА_5, яка визнана недієздатною на підставі рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 25.05.2006.

18.03.2013 померла спадкодавець ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на день смерті постійно проживала і була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Остання є рідною матірю позивачів і після смерті якої відкрилася спадщина.

Позивач 16.05.2014 від свого імені та в інтересах свої підопічної ОСОБА_5 звернувся до третьої особт-2 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після смерті їхньої матері на домоволодіння за вище вказаною адресою.

Однак, своєю постановою від 16.05.2014 третя особа-2 відмовила позивачу у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом за тієї обставини, що спадкоємцями не було надано оригіналу документу про право спадкодавця на нерухоме майно у вигляді домоволодіння за адресою: ОСОБА_6, вул.Андрійченка, 76Г.

Позивач зазначає, що спадкодавця за життя постійно проживала у зазначеному домоволодінні, яке вона побудувала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_8 на законних підставах. Даний факт підтверджений і відображений у Рішенні виконкому Ленінської районної ради народних депутатів від 16.11.1990 за №591/72, за яким було прийнято в експлуатацію зазначений житловий будинок разом з будівлями та спорудами на території домоволодіння за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Андрійченка, 76Г. На той час згідно ст.22 Кодексу про шлюб та сімю нажите подружжям під час шлюбу майно було його спільною власністю.

26.10.1999 ОСОБА_8 помер і після його смерті відкрилася спадщина на частку домоволодіння, розташованого за вище вказаною адресою. На той час нормами ЦК УРСР 1963 року було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном.

Так, статтею 548 зазначеного ЦК встановлено належність спадщини, а статтею 549 встановлені дії, що свідчать про прийняття спадщини. Зокрема, п.1 статті 549 визначається те, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Позивач підсумковує, що таким чином у свій час їхня мати ОСОБА_7 прийняла спадщину що відкрилася після смерті її чоловіка ОСОБА_8, померлого 26.10.1999 року, що складала частку у спільному домоволодіння, розташованому за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Андрійченка, 76Г.

Таким чином, спадкодавець за життя не оформив право власності на будинок і тому за цієї обставини позивачі не мають змоги оформити на себе спадщину. Тому з посиланням на певні норми законодавства позивачі просять суд визнати за кожним з них право власності на ? частку спадкового домоволодіння (а.с.2-6).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, який також представляє інтереси другого позивача його рідної сестри і підопічної ОСОБА_5, підтримав заявлені вимоги у повному обсязі, в тому числі й з підстав, викладених у позовній заяві. Просив суд задовольнити їх.

Суду пояснив, що вся проблема полягає лише в тому, що їхня із ОСОБА_5 матір - ОСОБА_7 за життя не оформила і не зареєструвала своє право власності на належне їй домоволодіння за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Андрійченка, 76Г. На теперішній час вже виготовлені технічний паспорт на спадковий будинок та звіт про його вартість, яка складає 177600,0 грн.. Натомість, через відсутність на це документів вони разом зі своєю рідною сестрою ОСОБА_5 не можуть оформити на себе спадщину, що відкрилася після смерті їхньої матері.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Суду пояснив, що спадкодавець мати позивачів - у свій час не зареєстрував на себе право власності. Тому за цієї обставини позивачі не мають змоги оформити на себе спадщину у вигляді домоволодіння за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.. Андрійченка, 76Г, яка відкрилася після смерті їхньої матері ОСОБА_7, померлої 18.03.2013 року.

Представник відповідача ОСОБА_9 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Просив суд залишити позов без задоволення. Невизнання заявлених вимог мотивував тим, що відповідач взагалі не може бути стороною у справі, оскільки позивачі не зверталися із зазначеним питанням до міської ради. Таким чином, на думку представника відповідача, права позивачів з боку відповідача не є порушеними.

Представник третьої особи Орган опіки та піклування Ленінської районної у м.Дніпропетровську ради ОСОБА_10 04.12.2015 в судове засідання не прибула. Надала суду заяву з проханням винести рішення згідно чинного законодавства (а.с.51).

Іншийп редставниктретьої особи ОСОБА_9 не заперечувалапроти позову.

Представник третьої особи ОСОБА_6 державна нотаріальна контора в судове засідання не явився. Надіслав до суду листа від 21.10.2015 за №3422/0116 про розгляд справи за відсутності його представника у звязку із виробничою завантаженістю (а.с.44).

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.10, 60ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщинивходятьусі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриттяспадщини і не припинилисявнаслідокйогосмерті.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 та його підопічна ОСОБА_5 є єдиноутробними братом та сестрою. Тобто, у них різні батьки та одна матір ОСОБА_7 (а.с.9-11, 14-15, 16).

На підставі рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 06.03.2014 позивач є опікуном своєї рідної сестри ОСОБА_5, яка визнана недієздатною ще на підставі рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 25.05.2006 (17, 18, 19).

Рішення Виконкому Ленінської районної Ради народних депутатів м.Дніпропетровська від 16.11.90 за №591/72 «Про узаконення жилого будинку по вул.Андрійченка, 76г» були узаконений та за затверджений акт прийомки в експлуатацію жилий будинок з надвірними побудовами за вказаною адресою, рекомендовано заінтересованим громадянам з приводу визнання права власності на зазначений будинок звернутися до народного суду, а також покладено обовязок на ОСОБА_7 внести зміни до генплану через міжміське бюро технічної інвентаризації (а.с.20).

З описової частини зазначеного вище рішення виконкому такожслідує, що «На земельномучастке по ул.Андрейченко №76г гр.ОСОБА_11 и гр.ПсарёвАнатолыйПрокофьевичсамовольно в 1967г. возвели стены и крышу жилого дома. В 1971г. Брак между супругами был расторгнут, а строительство дома прекращено. В 1976г. Гр.ОСОБА_12 с мужем г.Сасуном Николаем Григорьевичеми продолжили строительство дома. Гр.ОСОБА_7 обратилась с просьбой узаконить и принять дом в эксплуатацию. Согласие архитектора имеется…» (а.с.20).

До рішення додано «Акт приемки индивидуального жилого дома №76г по ул.Андрейченко» (а.с.21-22).

26.10.1999 чоловік ОСОБА_7 - ОСОБА_8 помер у віці 46 років, а 18.10.2013 померла сама ОСОБА_7 (а.с.12, 13).Після смерті ОСОБА_8 його дружина ОСОБА_7 фактично прийняла відкриту спадщину на підставі ст.ст.548, 549 ЦК УРСР, яка діяла на той час.

Дані про те, що зазначені особи за життя згідно п.2 рішення виконкому від 16.11.1990 року №591/72 зверталися до суду з позовом про визнання права власності, - відсутні.

Спадкодавець ОСОБА_7 також не зареєструвала своє право власності на нерухомість за місцем свого постійного проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки дані про це відсутні.

Позивачзвертався до ДругоїДніпропетровськоїдержавноїнотаріальноїконториіззаявою про видачусвідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, своєюпостановоювід 16.05.2014 Державнийнотаріусвідмовив у вчиненнінотаріальноїдії через відсутність у позивачадокументів, необхідних для вчиненнянотаріальноїдії. Такожпозивачевібуло роз*ясненойого право вирішитивиниклепитання у судовому порядку (а.с.8).

Післятого за замовленнямПозивачабуливиконані «Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловийбудинок №76Г по вул.Андрійченка у м.Дніпропетровську (а.с.23-26), а також «Отчет №644724_21082015_1 «О проведении оценки стоимости имущества домовладения, расположеного по адресу: г.Днепропетровск, ул.Андрейченко, 76Г», згідноякомувартістьспадковогодомоволодінняскладає 177600,0 гривень без ПДВ (а.с.27-33).

Через відсутністьправовстановлюючихдокументів на спадковийбудинокпозивач та йогопідопічна сестра не маютьзмогиоформитисвоє право власності на спадковенерухомемайно.

Захиститисвої права в інший, ніж у судовий порядок, позивач не маєможливості і тому змущенийзвернутися за захистомсвоїх прав, та прав своєїпідопічноїсестри.

Вищийспеціалізований суд України з розглядуцивільних та кримінальних прав у своємулистівід 16.03.2013 №24-753/0/4-13 вказав на те, що право власностіспадкоємця на спадковемайнопідлагаєзахисту в судовому порядку шляхом йоговизнання у разі, якщотаке право оспорюєтьсяабо не визнаєтьсяіншою особою, а такожуразівтрати ним документа, якийпосвідчуєйого право власності (ст.392 ЦК).

Таким чином, суд приходить до того висновку, щоцивільнеправо позивачаПсарьова О.А., якийтакождіє в інтересахсвоєїпідопічноїсестри спадкоємцяСасун Н.М., є порушеним і тому підлягає судовому захисту.

Суд не визнаєзапереченнявідповідачапроти позову, оскількивважаєїххибними і такими, що не заслуговують на увагу.

Зоглядом на викладене, суд визнає за ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом право власності по ? частиніспадковогодомоволодіння за кожним, щоскладається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 71,9 кв.м., житловою площею 46,2 кв.м.; підвалу літ. п.д А під житловим будинком літ. А-1; літньої кухні літ. Б; сараю літ. В; вбиральня/душ літ. Г; та споруди колодязь літ. К; огорожі літ. №1, літ. №2; ганок літ. а; вхід у підвал літ. а1; мостіння літ.І, та розташоване за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Андрійченка, 76Г, після їхньої померлої матері ОСОБА_7.

Позивач не наполягає на стягненні з відповідача на його користь судового збору у розмірі 1776,0 грн., сплаченого ним при зверненні до суду (а.с.1). Тому згідно зі ст.88 ЦПК України суд не стягує з відповідача на користь позивача вище сплачену суму судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15, 321 ч.1, 1218, 1261 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57-60, 208, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на ? частку домоволодінні, що складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 71,9 кв.м., житловою площею 46,2 кв.м.; підвалу літ. п.д А під житловим будинком літ. А-1; літньої кухні літ. Б; сараю літ. В; вбиральня/душ літ. Г; та споруди колодязь літ. К; огорожі літ. №1, літ. №2; ганок літ. а; вхід у підвал літ. а1; мостіння літ.І, та розташоване за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Андрійченка, 76Г, після його померлої матері ОСОБА_7.

Визнати за ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом право власності на ? частку домоволодінні, що складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 71,9 кв.м., житловою площею 46,2 кв.м.; підвалу літ. п.д А під житловим будинком літ. А-1; літньої кухні літ. Б; сараю літ. В; вбиральня/душ літ. Г; та споруди колодязь літ. К; огорожі літ. №1, літ. №2; ганок літ. а; вхід у підвал літ. а1; мостіння літ.І, та розташоване за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Андрійченка, 76Г, після її померлої матері ОСОБА_7.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 08 грудня 2015 року.

Суддя: Федченко В.М.