АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5352/15 Головуючий І інстанції
Справа № 2-2093/10 ОСОБА_1
Категорія: договірні Доповідач Швецова Л.А.
УХВАЛА

03 липня 2015 року. м. Харків.

Суддя судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області Швецова Л.А., перевіривши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2, до якої приєдналася ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі 5 593 000 грн.? -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2009 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_2 борг в сумі 5 593 000 гривень.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 борг в сумі 5 593 000 грн., а також судові витрати в сумі 1820 гривень, а всього 5 594 820 гривень.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 28.10.2010 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Дзержинського районного суду від 30.06.2010 року скасовано, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.06.2011 року рішення апеляційного суду Харківської області від 28 жовтня 2010 року скасовано, а рішення Дзержинського районного суду від 30.06.2010 року залишено в силі.

22 червня 2015 року, ОСОБА_2 на вказане рішення суду першої інстанції було подано апеляційну скаргу.

Перевіривши матеріали справи, прихожу до висновку, що за вказаною апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року не може бути відкрити апеляційне провадження, виходячи з наступного.

За правилом, установленим у ст. 13 Цивільного процесуального кодексу, особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не беруть участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права та обовязки, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень у випадках та порядку, встановлених цим Кодексом.

Разом з цим згідно з ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 8 зазначеного Кодексу завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. При цьому законодавець на рівні спеціального закону визначив єдине завдання для всіх судів загальної юрисдикції незалежно від їхнього інстанційного рівня: суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону від 7 липня 2010 р. № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів»; далі Закон № 2453-VI).

За таких обставин, закладена в цій нормі правова конструкція «право кожного на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод» щодо цивільної юрисдикції стосується не однієї, а всіх сторін конкретної цивільної справи, і права та обовязки окремої сторони на основі балансу відповідно кореспондуються з правами та обовязками іншої сторони (інших сторін).

Таким чином, особливість реалізації права на оскарження судового рішення полягає в її одноразовості» одна й та сама особа вправі оскаржити до суду апеляційної чи касаційної інстанції одне й те ж судове рішення лише один раз. У свою чергу, ухвалення судом рішення по суті такої скарги або про відмову у відкритті провадження за скаргою та набрання ним законної сили завершує процес реалізації на національному рівні права на оскарження в суді тієї чи іншої інстанції

Як вбачаться з матеріалів справи, рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 борг в сумі 5 593 000 грн., а також судові витрати в сумі 1820 гривень, а всього 5 594 820 гривень.

В подальшому рішенням апеляційного суду Харківської області від 28.10.2010 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Дзержинського районного суду від 30.06.2010 року скасовано, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.06.2011 року рішення апеляційного суду Харківської області від 28 жовтня 2010 року скасовано, а рішення Дзержинського районного суду від 30.06.2010 року залишено в силі.

Виходячи з викладеного, вважаю, що ОСОБА_2, використав своє право на апеляційне оскарження рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року, шляхом звернення на нього з апеляційною скаргою 29 липня 2010 року, яка була предметом апеляційного розгляду та по суті якої, апеляційним судом вже було ухвалено рішення.

У рішенні від 28 березня 2006 р. у справі «Мельник проти України» (заява № 23436/03) Суд нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (п. 22). Осіб, які беруть участь у справі, законодавець у ч. 3 ст. 27 ЦПК зобовязав добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

З огляду на викладене, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року слід відмовити.

Разом з тим, 03 липня 2015 року до апеляційного суду Харківської області від ОСОБА_3 надійшла заява про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року. В якій заявниця посилається на те, що оскаржуваним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова з її чоловіка ОСОБА_2, стягнуто значну суму грошей. Вочевидь стягнення має відбуватися за рахунок належного йому майна, а оскільки вона з ОСОБА_2 перебуває значний час у зареєстрованому шлюбі, під час якого вони набули спільне майно, то стягнення може бути накладене і на належну їй частку в спільному майні подружжя.

За таких обставин, ОСОБА_3, вважає, що Дзержинський районний суд м. Харкова вказаним рішенням від 30.06.2010 року фактично вирішив питання про її права та обовязки.

Аналізуючи обставини, на які посилається ОСОБА_3 у заяві, вважаю, що вони відрізняються від тих, які було покладено в основу вже поданої апеляційної скарги ОСОБА_2

Так, відповідно до положень ч. ч. 1,3 ст. 299 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, мають право приєднатися до апеляційної скарги, поданої особою, на стороні якої вони виступали. До апеляційної скарги мають право приєднатися також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки. До заяви про приєднання до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Таке приєднання полягає в тому, що особа повністю згодна з підставами, мотивами, доводами апеляційної скарги і в своїй заяві лише наголошує на тих же самих порушеннях, які на її думку тотожні думці апелянта, ставлять під сумнів законність та обгрунтованність судового рішення.

У такій заяві може бути більш або менш докладно викладені ті обставини, якими апелянт або особа, що подала заяву, ґрунтують власні заперечення проти судового рішення. Проте ці доводи не можуть відрізнятися від тих, які було покладено в основу вже поданої апеляційної скарги. Так, заява про приєднання до апеляційної скарги не може містити інші підстави для скасування судового рішення або інші вимоги щодо наслідків апеляційного розгляду. Якщо правові позиції особи, що приєдналася до апеляційної скарги та апелянта, не збігаються, то така заява про приєднання до апеляційної скарги не може бути прийнята до розгляду.

У разі подання заяви про приєднання до апеляційної скарги, яка суттєво відрізняється за підставами та вимогами з апеляційною скаргою, містить у собі ознаки самостійної апеляційної скарги, то суд вважає таку заяву самостійною апеляційною скаргою. Але з огляду на те, що законом передбачені суворі вимоги до форми та змісту апеляційної скарги, а також з огляду на те, що законом передбачено сприяння суду в розясненні особам їхніх прав, обовязків, наслідків вчинення певних процесуальних дій, суд залишає таке письмове звернення без руху, у порядку передбаченому ст. 121 та п. 4 ст. 297 ЦПК України, розяснюючи особі її право на подання самостійної апеляційної скарги, яка б за формою та змістом відповідала вимогам ст. 295 ЦПК України та була оплачена відповідним судовим збором.

Згідно з п.8 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду встановлено у розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, а у разі подання позовної заяви майнового характеру 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Виходячи з вимог п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру встановлюється - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Тобто, ОСОБА_3 при подачі заяви про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_2 повинно бути сплачено судовий збір у розмірі 1827 грн. , за наступними реквізитами.

Одержувач: УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, Код ОКПО: 37999628, Банк: ГУДКСУ в Харківській області, МФО: 851011, Розрахунковий рахунок: № 0011, Код бюджетної класифікації: 22030001.

У графі «призначення платежу» вказується; «Судовий збір за позовом _________(ПІБ чи назва установи, організації позивача), код суду 02894131 (назва суду, де розглядається справа).

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, що не оформлена у відповідності з вимогами, встановленими ст. 295 цього Кодексу, а також у випадку несплати суми судового збору, застосовуються правила ст. 121 цього Кодексу.

При цьому, як вбачається з матеріалів цивільної справи, оскаржуване рішення було постановлено 30.06.25015 року, а з заявою ОСОБА_3 звернулася лише у липні 2015 року, пояснюючи це тим, що про вказане рішення вона дізналася лише 29 червня 2015 року, проте будь-яких доказів на підтвердження своїх обґрунтувань заявниця не надає. Заявниця сама стверджує про те, що значний час перебуває з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, тому є незрозумілими той факт, чому їй про рішення, яке стосується не опосередковано прав та обовязків її чоловіка та яке було неодноразово предметом апеляційного та касаційного оскарження стало відомо лише після спливу пяти років.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 121, 295, 297 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И Л А :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі 5 593 000 грн.

Заяву ОСОБА_3 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі 5 593 000 грн. залишити без руху.

Надати ОСОБА_3 строк 30 (тридцять) днів для вирішення питання щодо подання самостійної апеляційної скарги, яка б за формою та змістом відповідала вимогам ст. 295 ЦПК України, з належним обґрунтуванням причин пропуску процесуального строку на її подання та була оплачена відповідним судовим збором з моменту отримання цієї ухвали.

Розяснити ОСОБА_3, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, заява буде вважатися неподаною і повернута їй.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя Л.А. Швецова