Провадження № 2/185/258/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
24 квітня 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Головіна В.О., при секретарі - Мерцаловій Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки -
В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час розгляду справи була належним чином повідомлена, про поважні причини неявки суд не проінформувала, заяв про розгляд справи за її відсутності суду не надала.
Відповідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, суд визнає, що відповідач не з'явилася до суду без поважних причин та відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення по справі.
Дослідивши матеріали справи та аналізуючи все у своїй сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики позикодавець передає позичальнику у власність гроші, а позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики).
Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі та на підтвердження укладення договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядок, що встановлені договором, на підставі ч.1 ст. 1049 ЦК України.
Факт передачі грошових коштів визначено абз.2 п.1 Договору позики, - «Передачу грошей здійснено під час укладення цього договору».
Договором про внесення змін до договору позики грошей від 25 жовтня 2012 року посвідчено приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 та зареєстровано у реєстрі за №1386, строк повернення вищевказаних грошових коштів змінено до 25 лютого 2013 року включно, шляхом внесення змін в п.п. б) п.2 Договору позики грошей.
Згідно ст.526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно п.1 ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
До теперішнього часу, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконала, гроші не повернула.
Крім цього, у відповідності до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики.
У п.3 Договору позики з урахуванням змін внесених Договором про внесення змін до договору позики грошей від 25 жовтня 2012 року, сторони домовились, що при неповерненні суми позики своєчасно Позикодавець вправі буде предявити цей договір до стягнення в строки і у порядку, передбачені чинним законодавством України, та вимагати при цьому повернення йому частини позики, що залишилась несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох відсотків від простроченої суми.
Згідно наданого позивачем розрахунку, три проценти від простроченої суми за умовами Договору позики складають 1950 гривень
Судом встановлено, що в якості забезпечення виконання зобовязань за Договором позики, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 24 липня 2012 року був укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 та зареєстрований у реєстрі за №989, згідно п.1.1, 1.2, 1.3 якого, відповідач в забезпечення виконання свого зобовязання, що випливає з Договору позики передав позивачу в іпотеку, нерухоме майно (Предмет іпотеки) квартиру №29 в будинку №14 розташованому по вул. Новоросійська в місті Павлоград Дніпропетровської області, яка на праві приватної власності належить Відповідачці, на підставі договору купівлі-продажу квартири посвідченого 27.03.2009 року державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, за реєстровим № 2-1690 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого 27.04.2009 року Колективним підприємством «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 22583133, реєстраційний номер нерухомого майна 26838019, номер запису 112 в книзі 69, що вбачається з п. 1.3 Іпотечного договору.
Відповідно до ч.1 ч.4 ч.6 ст.3 Закону України «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.
Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.
У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.
Відповідно до ч.1, 2 ст.7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.
Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання.
Отже, іпотека виникла на підставі Іпотечного договору. Відповідач порушив свої зобовязання за Договором позики. Тому Позивач, як іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок Предмета іпотеки.
Відповідно до п.3.4.1 Іпотечного договору, Іпотекодержатель має право, у випадку невиконання Іпотекодавцем Основного зобовязання, задовольнити свої вимоги за рахунок Предмета іпотеки шляхом його реалізації у спосіб визначений цим договором та чинним законодавством України.
Відповідно до п.3.4.2 Іпотечного договору, Іпотекодержатель має право, задовольнити вимоги в тому обсязі, які є на момент фактичного задоволення, зокрема сума боргу, проценти, комісії неустойку, збитки, завдані простроченням виконання, витрати, повязані з утриманням та зверненням стягнення на предмет іпотеки тощо.
Пунктом 3.1.5 Іпотечного договору передбачено, що Іпотекодавець зобовязаний при невиконанні або належному виконанні Іпотекодавцем Основного зобовязання добровільно передати предмет іпотеки Іпотекодержателю (за його вимогою) для його подальшої реалізації за ціною, визначеною п. 1.6 цього Договору, яку Сторони погоджують як звичайну ціну Предмета іпотеки, та направлення отриманих коштів на погашення заборгованості за Основним зобовязанням.
Основне зобовязання за Договором позики Відповідач не виконав. Предмет іпотеки відповідач ОСОБА_5 не передає, чим порушує умови п. 3.1.5 Іпотечного договору.
Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України "Про іпотеку", договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку".
Пунктом 6.3. Іпотечного договору визначено, що сторони дійшли згоди, що задоволення вимог Іпотекодержателя може здійснюватися шляхом: передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання Іпотекодавцем Основного зобовязання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».
Відповідно до частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку", іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.
Приймаючи рішення по суті заявлених вимог, суд керується положеннями ст. ст. 610, 611 ЦК України, якими передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання і при цьому порушенні наступають правові наслідки встановлені договором або законом.
Також суд, враховуючи викладене, виходячи із системного аналізу норм чинного законодавства ст.ст.36, 37 Закону України "Про іпотеку", статті 16 ЦК України,дослідивши іпотечний договір від 24 липня 2012 року, яким передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення на предмет іпотеки як передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, прийшов до висновку що не виключається можливість передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки за рішенням суду. Тому звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунокзадоволення вимог позивача за договором позики грошейвід 24 липня 2012 року ґрунтується на вимогах закону, знаходить позовні вимоги ОСОБА_1 Петровичатакими що підлягають задоволенню.
В зв'язку з вищезазначеним, суд погоджується з доводами позивача, наданими в обґрунтування позовних вимог, вважає їх законними та обґрунтованими.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір сплачений останнім при подачі позову.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики грошей - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у сумі 669 (шістсот шістдесят девять гривень) 50 копійок.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в 10-денний строк з дня проголошення шляхом подачі апеляційної скарги, а особи які не були присутні при його оголошенні, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_6