Придніпровський районний суд м.Черкаси
Провадження № 2/711/1153/15
Справа № 711/1731/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року Придніпровський районний суд

м. Черкаси

В складі: головуючого - судді Колода Л.Д.

При секретарі Гордієнко О.А.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської загальноосвітньої школи І-Ш ступенів №5 Черкаської міської ради Черкаської області про визнання наказу про звільнення з роботи незаконним , поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу ,-

В с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Черкаської загальноосвітньої школи І-Ш ступенів №5 Черкаської міської ради Черкаської області про визнання наказу про звільнення з роботи незаконним , поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 01.02.2008 року відповідно до наказу № 7-к від 21.01.2008 року він був прийнятий на посаду сторожа II розряду тарифної сітки до Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 Черкаської міської ради Черкаської області.

01.02.2010 року згідно наказу № 17-к від 15.02.2010 року звільнений з посади сторожа та прийнятий на посаду сторожа на 0,5 ставки за сумісництвом, що підтверджується записом у трудовій книжці.

Наказом № 36-к від 12.02.2015 року позивача було звільнено 16.02.2015 року з суміщуваної роботи у зв'язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником, а також у зв'язку з обмеженнями на роботу за сумісництвом, передбаченими законодавством на підставі абзацу 4 ст.43 1 КЗпП України. На даному наказі при ознайомленні позивач вказав, що зі звільненням не згідний.

Своє звільнення вважає незаконним. На співробітника, який працює за сумісництвом, поширюються всі права та обов'язки, передбачені трудовим законодавством. Відповідно і звільнення сумісника здійснюється у такому ж порядку, що і звільнення людини, яка працює на повну ставку.

Ст. 40 КЗпП України визначає вичерпні підстави для звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Ст. 43' КЗпП України, за якою позивача звільнено містить перелік випадків, коли, як виняток із загального правила ст. 43 КЗпП, що встановлює необхідність одержання попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації на звільнення працівників з ініціативи власника, таке звільнення може бути здійснене без згоди виборного органу.

Але у ст. 40 КЗпП України звільнення з суміщуваної роботи у зв'язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником, серед підстав для припинення трудового договору не вказано.

Цією статтею не передбачено окрему підставу для звільнення працівника, а йдеться лише про випадки, коли звільнення (з підстав передбачених іншими статтями) здійснюється без згоди профспілки.

КЗпП України вбачає, що ст. 43 1 не є підставою для звільнення сумісника, адже перед нею міститься ст. 43, яка передбачає випадки розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за обов'язковою попередньою згодою профспілки.

Позивач вважає, що звільнення сумісника на підставі ст. 43 1 КЗпП України (у зв'язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником) буде незаконним.

Ст. 43 Конституції України проголошує, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Крім того, відповідно до ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з 17.02.2015 року.

Про нараховані суми, належні позивачу при звільненні, власник або уповноважений ним орган письмово не повідомили перед виплатою зазначених сум (ч. 1 ст. 116 КЗпП України).

Стаття 117 КЗпП України передбачає, що в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у встановлені строки при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Незаконне звільнення було здійснене ще й з порушенням встановленого порядку.

Згідно зі ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин від оплати судового збору звільняються.

В зв"язку з цим просив постановити рішення, яким поновити його на роботу сторожем Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 Черкаської міської ради Черкаської області на 0,5 ставки. Стягнути з Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 Черкаської міської ради Черкаської області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.02.2015 року по день поновлення на роботу. Повністю розрахуватися за невиплату з вини роботодавця належних сум у встановлені строки згідно ст. 117 КЗпП України, стягнути невиплачену заробітну плату, а також компенсацію за невикористану відпустку. Сплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Зобов'язати відповідача на підставі ст. 235 КЗпП України надати довідку про невиплачену заробітну плату та копії наказів, які стосуються спору.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні уточнив свої позовні вимоги та просив постановити рішення, яким визнати наказ №36-к від 12.02.2015 року, в частині формулювання "… у зв"язку з обмеженнями на роботу за сумісництвом, передбаченими законодавством" незаконним. Скасувати наказ №36-к від 12.02.2015 року , який позивача звільнено з посади сторожа Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 Черкаської міської ради Черкаської області, як такий, що виданий з порушенням законодавства, що до звільнення сумісника. Поновити позивача з 17.02.2015 року на посаді 0,5 ставки сторожа Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 Черкаської міської ради Черкаської області на умовах сумісництва. Стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.02,2015 року по день винесення рішення.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги, просив позов задовольнити повністю, на стягненні компенсації за невикористану відпустку не наполягав. .

Представник відповідача Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 Черкаської міської ради Черкаської області директор школи Чурчина В.А. в судовому засіданні позов не визнала, підтримала заперечення на позов, подані в судовому засіданні та просила в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін , дослідивши письмові матеріали справи, в результаті всебічного , повного та об"єктивного їх дослідження, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 згідно наказу загальноосвітньої школи №5 від 21.01.2008 №7-к був прийнятий на посаду сторожа з 01.02.2008 року. На підставі заяви позивача та згідно наказу ЗОШ №5 від 15.02.2010 №17-к "Про звільнення та прийняття за сумісництвом" позивача було звільнено з посади сторожа за власним бажанням та прийнято на посаду сторожа на 0,5 ставки за сумісництвом з 01.02.2010 року.

Відповідач 03.02.2015 року в усній формі повідомив позивача про те, що він буде звільнений з роботи, в зв'язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником. Дану обставину позивач не заперечує.

Згідно наказу ЗОШ №5 від 12.02.2015 №36-к "Про звільнення ОСОБА_1" 16.02.2015 року позивача було звільнено на підставі ст. 43-1 КЗпП України з суміщуваної роботи у зв'язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником, а також у зв'язку з обмеженнями на роботу за сумісництвом, передбаченими законодавством. Позивач 16.02.2015 року був ознайомлений з вищевказаним наказом під підпис.

Відповідно до наказу ЗОШ №5 від 12.02.2015 року №37-к ОСОБА_4 був прийнятий на посаду сторожа з 17.02.2015 року і на даний час виконує свої обов'язки. ОСОБА_4 був направлений в Черкаську загальноосвітню школу І-І11 ступенів №5 з Черкаського міського центру зайнятості, у зв'язку із прибуттям у м. Черкаси із зони АТО з м. Горлівка Донецької області.

Доводи позивач про те. Що його звільнити з роботи за сумісництвом незаконним, суд вважає неспроможними. Згідно абз.4 ст. 43-1 КЗпП України, допускається розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, без згоди виборного органу первинної профспілкової організації, у разі звільнення від суміщуваної роботи у зв'язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником, а також у зв'язку з обмеженнями на роботу за сумісництвом, передбаченими законодавством.

Відповідно до ст. 7 КЗпП України додаткові (крім передбачених у статтях 37 і 41 цього Кодексу) підстави для припинення трудового договору деяких категорій працівників за певних умов (порушення встановлених правил прийняття на роботу) встановлюються законодавством. Так, для сумісників додаткові підстави для звільнення (крім передбачених законодавством) визначені у пункті 8 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України від 28.06.1993 року №43, а саме у разі прийняття працівника, який не є сумісником, чи обмеження сумісництва у зв'язку з особливими умовами та режимом праці без виплати вихідної допомоги.

Тому суд вважає, що підстав для задоволення позову в частині поновлення на роботі немає. Поскільки відсутні підстави для поновлення на роботі, то немає підстав задовольняти вимоги позивача про визнання наказу про звільнення з роботи незаконним та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день поновлення на роботу.

Так як позивач при зверненні з позовом до суду звільнений від оплати судового збору, то судові витрати віднести за рахунок держави .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 43, 43-1, КЗпП України, ст.ст. 8,10, 11, 60, 212, 213, 215, 223, 367 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до Черкаської загальноосвітньої школи І-Ш ступенів №5 Черкаської міської ради Черкаської області про визнання наказу про звільнення з роботи незаконним , поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення через суд першої інстанції до апеляційного суду Черкаської області .

Головуючий: Л.Д.Колода