Справа № 309/3852/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 жовтня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого - судді Мацунича М.В.

суддів : Панька В.Ф., Джуги С.Д.

з участю секретаря : Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Хустського районного суду від 06 листопада 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось в суд із вищенаведеним позовом, який мотивувало тим, що 26.04.2007 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір б/н, який складається з Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою й Тарифів банку, що становить Договір про надання банківських послуг. Відповідно до нього ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 21600,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 22,80% річних на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте, ОСОБА_1 свої зобов'язання не виконує, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 31.07.2014 року становить загальну суму в розмірі 11498,07 гривень. Виходячи із цього, ПАТ КБ "Приватбанк" набув, право на стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Хустського районного суду від 06 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено за спливом строку позовної давності.

ПАТ КБ "ПриватБанк", подав апеляційну скаргу на рішення суду в якій просить скасувати таке, і ухвалити нове рішення суду про задоволення позову. При цьому посилається на те, що рішення суду не відповідає вимогам норм матеріального права й ухвалено в порушення норм процесуального права.

У судовому засіданні, представник апелянта в особі Дурдинець Р.Ю. підтримала, вимоги скарги, які просила задоволити, виходячи з наведених мотивів.

Відповідач у судове засідання не з'явився повторно. Про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, але адресат не виявив бажання отримати судову повістку, а тому, поштою були повернуті такі до суду. А звідси, виходячи з вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України та зважуючи на приписи ст. 303-1 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати скаргу в його відсутності.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення сторін та обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального й процесуального права при винесенні оспорюваного судового рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до вимог статей 212 - 214 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним рішення є тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й, всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається, рішення в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, а висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності й підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам закону ухвалене в справі рішення суду не відповідає. Та через це підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

За правилами ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У силу вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. А звідси, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. А ч. 3 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення в справі, і щодо яких у сторін виникає спір.

Відхиляючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивач звернувся в суд із позовом після спливу строку позовної давності, та заяви про поновлення строку на звернення до суду не подавав.

Але погодитись з таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів не може, виходячи з наступних обставин.

При укладенні кредитного договору сторони виходили з вимог ст. 634 ЦК України у відповідності до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як передбачено в п. 6.5. Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевищення платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором.

Відповідно до вимог статей 526, 527 і 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Виходячи з пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою - граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Так, платіжну картку ОСОБА_1 отримав зі строком дії по 01/12 (31 січня 2012 року), що стверджується Скріншотом рахунку НОМЕР_2 із Банківського комплексу Приват-48, а.с. 44.

До суду з позовом, ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся 26.09.2014 року, тобто в межах строку загальної позовної давності, передбаченої ст. 257 ЦК України.

За загальним правилом ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Матеріали справи не містять письмової заяви ОСОБА_1 про застосування позовної давності, а також таке клопотання не заявлялось у ході судового розгляду.

Та за цих обставин, у суду першої інстанції відсутні були підстави стверджувати, що ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд зі спливом строку загальної позовної давності.

Як убачається з Розрахунку заборгованості за Договором б/н від 26.04.2007 року станом на 31.07.2014 року за ОСОБА_1 рахується борг на загальну суму 11498,07 гривень, яка складається з :

2933,85 гривні заборгованості по тілу кредита;

5286,03 гривень заборгованості по процентам за користування кредитом;

2254,47 гривні заборгованості по комісії за користування кредитом;

500,00 гривень штрафу (фіксована частина)

та 523,72 гривні штрафу (процентна складова).

Оскільки, договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦКУ), то ОСОБА_1 зобов'язаний повернути ПАТ КБ "ПриватБанк" кредит разом із нарахованими відсотками, комісією і штрафними санкціями.

Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції не можна визнати законним й обґрунтованим, а це у відповідності до вимог ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування, та ухвалення в зв'язку із цим нового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно вимог ст. 88 ЦПК України на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягає стягненню з ОСОБА_1 сума в розмірі 365,40 гривень судового збору, а.с. 24 і 46.

Виходячи з наведеного та керуючись вимогами статей 307, 309, 314, 316 і 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

р і ш и в :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", задоволити.

Рішення Хустського районного суду від 06 листопада 2014 року скасувати та ухвалити в справі нове рішення суду про задоволення позову.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" кредитну заборгованість на загальну суму 11498,07 гривень, яка складається з :

2933,85 гривні заборгованості по тілу кредита;

5286,03 гривень заборгованості по процентам за користування кредитом;

2254,47 гривні заборгованості по комісії за користування кредитом;

500,00 гривень штрафу (фіксована частина)

та 523,72 гривні штрафу (процентна складова).

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 365,40 гривень, судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним законної сили.

Головуючий : ___________________ Судді : ____________________

____________________