Номер провадження: 22-ц/785/2274/15
Головуючий у першій інстанції Мишко В.В.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Панасенкова В.О., Драгомерецького М.М.,

при секретарі - Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Мологівської сільської ради, Комунального підприємства "Білгород-Дністровське міське бюро технічної інвентаризації" про часткове скасування свідоцтва про право власності, визнання спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності та за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ сумісного майна подружжя та визнання права власності,

встановила:

18 липня 2013 року ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач) звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач) за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Мологівської сільської ради (далі по тексту - третя особа-1) та Комунального підприємства "Білгород-Дністровське МБТІ" (далі по тексту - третя особа-2) про часткове скасування свідоцтва про право власності, визнання спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності (а.с.2-4).

Так, позивач просила суд:

- скасувати частково свідоцтво про право власності на будинок АДРЕСА_1, виданого Комунальним підприємством "Білгород-Дністровське МБТІ" 06.09.2011 року на ім'я ОСОБА_2;

- визнати будинок АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2;

- визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку в будинку АДРЕСА_1.

20 червня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про поділ сумісного майна подружжя та визнання права власності (а.с.31-32).

Так, ОСОБА_2 просив суд поділити та визнати право власності на ? частку будівельних матеріалів, які були використані на будівництво житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10 грудня 2013 року справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 за участю третіх осіб Мологівської СР та КП "Б-Дністровське МБТІ" про часткове скасування свідоцтва про право власності, визнання спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності та справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ сумісного майна подружжя та визнання права власності об'єднано в одне провадження та надано загальний номер справі 495/5662/13-ц.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, в судовому засіданні заявлені ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Проти позовних вимог ОСОБА_2 представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, в судовому засіданні заперечував та просив у їх задоволенні відмовити з тих підстав, що, по-перше, згідно клопотання ОСОБА_2 судом була призначена судова будівельно-технічна експертиза щодо визначення вартості будівельних матеріалів та робіт, які були використані в процесі будівництва будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_2 але таке експертне дослідження не було проведено саме з вини ОСОБА_2 у зв'язку з неподанням необхідних документів для його проведення та не оплатою експертизи. По-друге, ОСОБА_3 взагалі не може виступати відповідачем у такому спорі, так як вона не є ні власником будинку АДРЕСА_2), ні власником будівельних матеріалів, які були використані на будівництво цього будинку.

ОСОБА_2, в судовому засіданні заявлені до ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти заявлених ОСОБА_3 позовних вимог заперечував та просив у їх задоволенні відмовити. Так, згідно пояснень ОСОБА_2, обидва будинки за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, дійсно були побудовані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під час сумісного шлюбу, проживання та за спільні кошти. На даний час у будинку по АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_3, а у будинку по АДРЕСА_1 - їх син.

Представник ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив.

Треті особи - Мологівської СР та КП "Б-Дністровське МБТІ", відзив, заперечення або пояснення на позови ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до суду не надали та їх представники в судові засідання не з'явилися без поважних причин, про причини неявки суд не повідомили, будь-яких клопотань не заявляли, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, про що свідчать наявні в матеріалах справи відповідні поштові повідомлення та розписки.

Рішенням суду позовну заяву ОСОБА_3 задоволено. Скасовано частково свідоцтво про право власності на будинок АДРЕСА_1, виданого Комунальним підприємством "Білгород-Дністровське МБТІ" 06.09.2011 року на ім'я ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1). Визнано будинок АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1). Визнано за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) право власності на 1/2 частку в будинку АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) сплачений судовий збір за розгляд позовної заяви в розмірі 229 (двісті двадцять дев'ять) гривень 40 (сорок) копійок.

В задоволені позовної заяви ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про поділ сумісного майна подружжя та визнання права власності - відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить змінити вищезазначене рішення та задовольнити його позовні вимоги визнавши житловий будинок по АДРЕСА_2 - спільною сумісною власністю подружжя.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає у зв'язку з тим, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази згідно ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин, та вірно послався на діюче законодавство.

Згідно ч. 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Рішення суду оскаржено тільки в частині відмови в задоволені позову ОСОБА_5 щодо визнання житлового будинку по АДРЕСА_2 - спільною сумісною власністю подружжя, в частині задоволення позову ОСОБА_3 не оскаржено, а тому в цій частині перегляду не підлягає.

Судом першої інстанції в частині відмови в задоволені позову ОСОБА_5 правильно були встановлені наступні обставини.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_2 та наданих ним в судовому засіданні пояснень, під час сумісного шлюбу з ОСОБА_2 останньою в інтересах сім'ї була отримана земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 На вказаній земельній ділянці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за спільні кошти був побудований житловий будинок, в якому на теперішній час мешкає ОСОБА_3 Таким чином, новостворене нерухоме майно, житловий будинок за вказаною адресою, є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу між сторонами.

Між тим, в матеріалах справи відсутні та ОСОБА_2 дійсно не було представлено до суду будь-яких доказів, які б свідчили про той факт, що, по-перше, ОСОБА_3 проживає у вказаному будинку, по-друге, ОСОБА_3 є власницею вказаного будинку (чи будівельних матеріалів, які були використані на будівництво житлового будинку) та за нею зареєстровано право власності у встановленому законом порядку.

Згідно із листом КП "Б-Дністровське БТІ" № 599 від 17.04.2014 року, технічний паспорт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 відсутній, так як інвентаризація та державна реєстрація права власності на вказаний будинок не проводилася (а.с.168).

Відповідно до листа Мологівської сільради № 157 від 14.14.2014 року, виписку з погосподарської книги стосовно житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 надати не має можливості, так як особовий рахунок в погосподарській книзі на нове домогосподарство відкривається у разі вводу житлового будинку в експлуатацію, а відомостей про ввід в експлуатацію вказаного житлового будинку в сільській раді нема (а.с.169).

Крім того, згідно клопотання ОСОБА_2 (а.с.142а) судом була призначена судова будівельно-технічна експертиза щодо визначення вартості будівельних матеріалів та робіт, які були використані в процесі будівництва будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.156-157).

Між тим, таке експертне дослідження не було проведено з підстав з неподання необхідних документів для його проведення та не оплатою експертизи (а.с.158-164, 173-175, 177-179, 182-184).

Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов'язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Матеріально-правовий зміст обов'язку подавати докази полягає в тому, що, в випадку його невиконання суб'єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалась зацікавлена сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною. Підставу позову повинен довести саме позивач.

В свою чергу, згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до правильного та обґрунтованого висновку про безпідставність та недоказаність позовних ОСОБА_2, на підставі чого в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ сумісного майна подружжя та визнання права власності слід відмовити.

Суд першої інстанції, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з діючими нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, та дійшов до вірного висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянт не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї позовної заяви та апеляційної скарги.

Твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319, 324-325 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді В.О. Панасенков

М.М. Драгомерецький