Справа № 464/7571/15-ц
пр.№ 2/464/2152/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.12.2015 року Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Борачка М.В.

при секретарі Гаврилишин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення сум пенсій, виплачених надміру, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача переплачену пенсію в розмірі 175893,59грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою Галицького районного суду м. Львова від 15.01.2010р. позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення заборгованості по пенсійному забезпеченню та моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській на користь ОСОБА_1 заборгованість по пенсійному забезпеченню за період з 01.01.2008р. по 30.12.2009р. в розмірі 125893,59 грн. та 50000 грн. моральної шкоди. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2011р. апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській задоволено частково, постанову Галицького районного суду м. Львова від 15.01.2010р. в справі №2а-351/2010 скасовано в частині стягнення моральної шкоди, та прийнято в цій частині нову, якою стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 5000 грн. моральної шкоди. На виконання постанови Галицького районного суду м. Львова від 15.01.2010р. та постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2011р. видано виконавчі листи, на підставі яких, державним виконавцем стягнуто 175893,59 грн. з рахунку Головного управління Пенсійного фонду України в користь ОСОБА_1 Однак ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.12.2013р. скасовано постанову Галицького районного суду м. Львова від 15.01.2010р. та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2011р., а провадження у справі закрито. Разом з тим, підставою звернення ОСОБА_1 до Галицького районного суду м. Львова стало те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області не виконано постанову Львівського окружного адміністративного суду №2а-5247/08/1370 від 20.02.2009р., яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду. Даною постановою визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України по розгляді заяви ОСОБА_1 та зобовязано Головне управління ПФУ у Львівській області провести з 01.01.2008р. перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії відповідно до вимог постанови КМУ за №865 від 03.09.2005р. та на підставі довідки №20д від 08.02.2008р. Проте, постановою Вищого адміністративного суду України від 12.12.2013р. постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20.02.2009р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.06.2009р. скасовано. Вважає, що ОСОБА_1 майно набуте без достатньої правової підстави, оскільки постанова Галицького районного суду м. Львова від 15.01.2010р., на підставі якої відповідач отримав спірну суму, на даний час скасована, а тому, відповідно до вимог ст.ст. 1212, 1215 ЦК України останній зобовязаний повернути кошти. В звязку із чим просить стягнути з відповідача надміру виплачену пенсію.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Додатково пояснила, що кошти стягнуті в примусовому порядку, зловживань з боку пенсіонера не було, недостовірних даних ним не подавалось. Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зверталось до суду першої інстанції про поворот виконання рішення в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 45000 грн. Просить позов задоволити повністю.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив. Пояснив, що між ним та позивачем немає цивільних правовідносин. Позивач невірно тлумачить норми матеріального права, оскільки статті 1212, 1215 ЦК України на якій останній покликається, чітко передбачають, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата, пенсії, якщо їх виплата проведена особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Позивач сам зазначає, що грошові кошти були стягнуті на підставі судових рішень, що набрали законної сили, тобто, рахункової помилки з боку позивача та недобросовісності з його боку не було. Відтак кошти ним набуті на законних підставах, а тому просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі виконавчих листів виданих Галицьким районним судом м. Львова 16.03.2010 р. державним виконавцем відкрито провадження. Згідно постанов державного виконавця від 16.12.2010р. про закінчення виконавчого провадження з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 стягнуто 175893,59 грн. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.12.2013р. скасовано постанову Галицького районного суду м. Львова від 15.01.2010р. та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2011р., а провадження у справі закрито.

Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Статтею 1215 ЦК України передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Згідно ч.1 ст. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що стягнення виплаченої надмірно суми пенсії можливе лише за двох умов, а саме: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних, однак як вбачається з матеріалів справи та не заперечується представником позивача, будь-яких зловживань та (або) подання недостовірних даних, які б були підставою для виплати оспорюваних коштів, ОСОБА_1 не вчинено.

Судове рішення, яке в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не є правовою підставою, яка згодом відпала, в розумінні статті 1212 ЦК України, оскільки правовідносини в цій частині регулюються іншою правовою нормою.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем фактично ставиться питання про поворот виконання рішення суду першої інстанції у звязку із його скасуванням в касаційному порядку, що врегульовано нормами ст.ст. 265, 266 КАС України

Оскільки при розгляді даної справи не встановлено, що відповідачем надано завідомо неправдиві відомості або подано підроблені документи, вищевикладене свідчить про відсутність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 надміру виплаченої пенсії в сумі 175893,59 грн., тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст. 1212 ЦК України, ст. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, с у д , -

в и р і ш и в :

в задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення сум пенсій, виплачених надміру відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Борачок М.В.