Провадження № 22-ц/780/4216/15 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 23 21.07.2015
УХВАЛА

Іменем України

21 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Кашперської Т.Ц.,

суддів: Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Зараз» на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2015 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Зараз» про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Зараз» до ОСОБА_2 про усунення порушень і повернення майна у попередній стан, заінтересована особа ОСОБА_3,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ТОВ «Зараз» звернулося до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, посилаючись на те, що 02 квітня 2014 року Києво-Святошинським районним судом Київської області ухвалено рішення, яким задоволено позов ТОВ «Зараз» до ОСОБА_2 про зобов'язання останньої демонтувати засклення лоджії в квартирі АДРЕСА_1 та відновити колір фасаду у межах даної квартири, 04 серпня 2014 року відкрито виконавче провадження щодо зобов'язання ОСОБА_2 виконати зазначені дії. 18 листопада 2014 року державним виконавцем складено акт, в якому зазначено, що 16 липня 2014 року ОСОБА_2 здійснила відчуження квартири № 25 на користь ОСОБА_3 відповідно до договору дарування. Вищевказані факти свідчать, що рішення суду від 02 квітня 2014 року набрало законної сили і не було виконано внаслідок відчуження боржником квартири. Просив замінити боржника ОСОБА_2 на її правонаступника ОСОБА_3 у виконавчому провадженні № 44331343 від 04 серпня 2014 року, відкритому на підставі виконавчого листа № 369/12333/13-ц, який був виданий на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 квітня 2014 року по справі за позовом ТОВ «Зараз» до ОСОБА_2 про усунення порушень та повернення майна у попередній стан.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2015 року відмовлено в задоволенні заяви ТОВ «Зараз» про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Заявник ТОВ «Зараз», не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2015 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити вимоги ТОВ «Зараз» щодо заміни сторони у виконавчому провадженні.

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, суд першої інстанції виходив із того, що боржник за виконавчим листом ОСОБА_2 не вибула як сторона виконавчого провадження в розумінні ч. 1 ст. 378 ЦПК України, ч. 5 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 1 ст. 37 ЦПК України, тому доводи представника ТОВ «Зараз» про те, що новий власник є правонаступником боржника, є необґрунтованими, відтак відсутні підстави для заміни ОСОБА_2 як сторони у виконавчому провадженні.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, оскільки вони відповідають матеріалам справи і узгоджуються із вимогами закону.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом. У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ст. 378 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

За загальним правилом суть правонаступництва полягає в переході прав та обов'язків, що особисто не пов'язані з особою, яка вибуває з правовідносин, до іншої особи, яка вступає у спірні правовідносини.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 23 червня 2014 року задоволено позов ТОВ «Зараз» до ОСОБА_2 про усунення порушень та повернення майна у попередній стан. Зобов'язано ОСОБА_2 демонтувати засклення лоджії в квартирі АДРЕСА_1 Зобов'язано ОСОБА_2 відновити колір фасаду у межах лоджії квартири АДРЕСА_1 відповідно до паспорту фасаду. Стягнуто із відповідача на користь позивача судовий збір.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції від 04 серпня 2014 року ВП № 44331343 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 369/12333/13-ц від 13 квітня 2014 року, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області про зобов'язання ОСОБА_2 виконати зазначені дії.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції від 31 жовтня 2014 року на ОСОБА_2 накладено штраф за невиконання без поважних причин вимог державного виконавця про виконання рішення суду.

18 листопада 2014 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції складено акт про те, що здійснити виконавчі дії не виявилося можливим в зв'язку з тим, що у ході виконавчих дій ОСОБА_2 надала оригінал договору дарування від 16 липня 2014 року, згідно якого подарувала вказану квартиру ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1

21 листопада 2014 року ОСОБА_2 звернулася із заявою на ім'я начальника відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції про те, що 18 листопада 2014 року дізналася про наявність виконавчого провадження, так як постійно там не проживає, але рішення виконати не може, оскільки вказана квартира вибула із її власності та на даний час належить іншій особі, яка не несе жодних обов'язків попереднього власника.

Так, згідно договору дарування від 16 липня 2014 року ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 Договір посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_4

Як вбачається із змісту рішення, обов'язок демонтувати засклення лоджії в квартирі АДРЕСА_1, відновити колір фасаду у межах лоджії квартири покладено на ОСОБА_2 як особу, яка здійснила самочинно переобладнання, а виконання судового рішення не пов'язано з особою власника квартири.

Таким чином, суд першої інстанції, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, дійшов правильного висновку, що боржник за виконавчим листом не вважається такою, що вибула в розумінні вимог закону, та обґрунтовано відмовив в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки за змістом договору дарування квартири не відбувся перехід особистих зобов'язань від боржника ОСОБА_2 до нового власника ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги, що права і обов'язки виникають в тому числі із договорів та інших правочинів, і при укладенні відповідного договору дарування ОСОБА_3 як обдарована прийняла подарунок у вигляді квартири і разом з ним отримала обов'язки, які прямо пов'язані з даною квартирою, не ґрунтуються на вимогах закону, змісті договору дарування і відхиляються колегією суддів.

Крім того, заявником не надано доказів, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за дарувальником ОСОБА_3, а відтак що у неї взагалі виникло право на нерухоме майно.

Не впливають на правильність висновків суду доводи апелянта, що заявник ТОВ «Зараз» просив здійснити заміну сторони виконавчого провадження, але суд в мотивувальній частині ухвали посилається на ст. 37 ЦПК України, яка передбачає процесуальне правоступництво в цивільному процесі, яка відсутня у заяві про заміну сторони виконавчого провадження. Так, судом всебічно проаналізовано вимоги ст. 378 ЦПК України та ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» і зроблено правильний висновок про відсутність підстав для задоволення заяви.

Не відповідають фактичним обставинам справи доводи апеляційної скарги, що ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 грудня 2014 року про заміну сторони у виконавчому провадженні була скасована лише з підстави неповідомлення одного з боржників про розгляд справи без вказівки на порушення інших вимог закону, оскільки як вбачається із ухвали Апеляційного суду Київської області від 04 березня 2015 року, апеляційним судом не підтверджено правильності висновків суду першої інстанції, а лише встановлено порушення норм процесуального права, скасовано ухвалу в цілому і передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із дотриманням норм процесуального права і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 311, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Зараз» відхилити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.