АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1781/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 Колода Л. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВасиленко Л. І.
суддівБородійчука В. Г. , Демченка В. А.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 травня 2015 року у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

27 січня 2015 р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 10 липня 2008 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 був укладений кредитно - заставний договір № CSRKAN81003332, предметом застави виступив автомобіль марки Chery Т11 TIGGO, 2008 р. в., д. н. НОМЕР_1.

Відповідно до зазначеного договору позивач зобов'язався надати відповідачу кредит в сумі 80 342,91 грн. на термін до 09 липня 2015 р., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі 20,04% річних за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

У відповідності до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 10 листопада 2014 р. має заборгованість - 339 267,14 грн., яка складається з наступного: 50 515,97 грн. - заборгованість за кредитом; 60 208,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 14 851,37 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 19 7297,16 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 250 грн. - штраф (фіксована частина). 16 143,67 грн. - штраф (процентна складова).

Виходячи з викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 339 267 грн. 14 коп. та судові витрати.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 травня 2015 р., в позові ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати дане рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, що з'явились, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із того, що банк пропустив строк позовної давності, початок перебігу якого почався з 13 червня 2011 р., відповідно позивач із заявою про поновлення строку позовної давності до суду не звертався та врахувавши в свою чергу, що відповідач просив про його застосування.

Однак, погодитись з таким висновком районного суду не можна, оскільки висновки суду не відповідність обставинам справи, судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог статті 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, серед іншого, вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалене у справі судові рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач як на підставу звернення послався, зокрема на ч. 2 ст. 1050 даного Кодексу, яка регламентує дострокове повернення позики. Суму заборгованості позивачем визначено станом на 10.11.2014 р., при цьому не зазначено період її виникнення.

Так, статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) зокрема грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Судом встановлено, що 10 липня 2008 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 був укладений кредитно - заставний договір № CSRKAN81003332, предметом застави виступив автомобіль марки Chery Т11 TIGGO, 2008 р. в., д. н. НОМЕР_1.

Відповідно до зазначеного договору позивач зобов'язався надати відповідачу кредит в сумі 80 342,91 грн. на термін до 09 липня 2015 р., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі 20,04% річних за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Погашення заборгованості здійснюється шляхом щомісячних платежів для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Крім того, п. 14.11 договору сторонами встановлено строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки тривалістю у п'ять років.

13 травня 2011 р., згідно з реєстром рекомендованих листів, позивач надіслав поштою відповідачу повідомлення № 30.1.0.0/2-852 від 27.04.2011 р. про дострокове погашення кредиту протягом 30-ти календарних днів з дати отримання повідомлення.

В червні 2011 р., скориставшись своїм правом на дострокове повернення кредиту, ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_6 про звернення стягнення.

При цьому, в позовній заяві позивач послався, як на ст. 590 ЦК України так і на ст. 1054 ЦК України та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, згідно з якою кредитор, в разі порушення позичальником зобов'язання повернення чергової частини суму кредиту, має право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Аналогічне право позивача передбачено в п. 12.2.1 та п. 12.2.6 кредитного договору.

Згідно з ч.1 ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 вересня 2011 р. у справі № 2-2606/11 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_6 про звернення стягнення, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CSRKAN81003332 від 10.07.2008 р. в сумі 172 319,20 грн., було звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки Chery Т11 TIGGO, 2008 р. в., д. н. НОМЕР_1, що належав на праві власності ОСОБА_6, шляхом його продажу ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені ОСОБА_6 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям з обліку в органах ДАІ України, а також з наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Зі змісту даного рішення вбачається, що заборгованість в розмірі 172 319, 20 грн. банком була визначена станом на 17.05.2011 р., з яких 84 689,63 грн. - заборгованість за кредитом, 33 336, 82 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 7 982,18 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 37 866, 80 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором, 250 грн. - штраф, 8193, 77 грн. - штраф.

Поряд з цим, судом було встановлено і те, що ще в січні 2010 р. позивачем було вилучено вказаний автомобіль у відповідача. При цьому, його вилучення було здійснено без складання акту приймання-передачі на підставі п. 12.2.3 кредитного договору.

Згідно довідки, наданої суду апеляційної інстанції, ПАТ КБ «Приватбанк» 26.11.2012 р., на виконання приведеного рішення суду від 27.09.2011 р., тобто більш ніж через рік, був реалізований предмет застави - автомобіль марки Chery Т11 TIGGO, 2008 р. в., д. н. НОМЕР_1 за ціною 73 000 грн., з яких погашено 35 265,69 грн. - тіло кредиту, 14 442,59 грн. - заборгованість по пені, 23 291,45 грн. - штраф. В січні 2010 р. позивач, до винесення рішення суду, вилучив заставне майно, а саме автомобіль марки Chery Т11 TIGGO, 2008 р. в., д. н. НОМЕР_1.

Разом з тим, 27.01.2015 р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з даним позовом в якому борг, який просить стягнути з відповідача, визначив в розмірі 339 267,14 грн., з яких: 50 515,97 грн. - заборгованість за кредитом; 60 208,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 14 851,37 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 19 7297,16 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 250 грн. - штраф (фіксована частина). 16 143,67 грн. - штраф (процентна складова).

Враховуючи викладене, приведені вимоги закону колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку позовної давності, так як останній сторонами кредитно-заставного договору був визначений у п'ять років. Отже, позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності, тому рішення суду першої інстанції підлягає до скасування, з ухваленням нового рішення.

Аналізуючи вимоги заявлені ПАТ КБ «Приватбанк», колегія суддів вважає, що вони підлягають до часткового задоволення. При цьому, на ряду з наведеним, враховує і наступне.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. За статтею 549 ЦПК України неустойкою є пеня та штраф.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Тому, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за період з 17.05.2011 р. по 10.11.2014 р. по процентам в сумі 26 872,15 грн. та заборгованості по комісії в сумі 6 869,19 грн. підлягають до задоволення.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку і про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Разом з тим, щодо стягнення неустойки, то колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 616 ЦК України суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За положеннями указаної норми суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню, враховуючи при цьому, зокрема занадто високий її розмір порівняно зі збитками споживача, ступінь виконання зобов'язання, майновий стан сторін, їх майнові та інші інтереси, що заслуговують на увагу, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через не співмірність із розміром основного зобов'язання. При цьому зменшення розміру неустойки - це право суду.

Частина 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за власною ініціативою (постанова Верховного Суду України N 6-100цс14 від 3 вересня 2014 року).

Враховуючи викладене те, що предмет застави позивачем був вилучений у відповідача ще в січні 2010 р. без складання, визначеного кредитним договором, акту приймання-передачі, реалізований, у виконання судового рішення від 27.09.2011 р., лише 26.11.2012 р., що відповідно вплинуло на його вартість, до часу звернення з даним позовом до суду позивачем будь-яких дій щодо стягнення суми боргу визначеної судом здійснено не було, з даним позовом до суду позивач звернувся 27.01.2015 р., що вплинуло на розмір спірного боргу, та те, що заборгованість у відповідача перед банком виникла через значні матеріалі витрати на лікування дитини, про що зазначено в рішенні суду від 27.09.2011 р. та підтверджено представником відповідача в суді апеляційної інстанції, колегія суддів приходить до висновку про зменшення розміру неустойки, яка за період з 17.05.2011 р. по 10.11.2014 р., з урахуванням п'ятирічного строку позовної давності становить по пені 159 166, 08 грн., штраф фіксована частина - 250 грн., штраф (відсоток заборгованості) - 9 645, 37 грн., а всього 169 061, 45 грн. до 30 000 грн.

Інші вимоги позивача щодо стягнення кредиту в розмірі 50 515, 97 грн., процентів в розмірі 33 336,82 грн. (60 208,97 за позовом - 26 872,15 грн. проценти, які підлягають до задоволення за даним позовом), комісія в розмірі 7 982,18 грн. (14 851,37 грн. за позовом - 6 869, 19 грн. комісія, яка підлягає до задоволення за даним позовом) та штраф у розмірі 6 498,30 грн. не підлягають до задоволення, так як рішенням суду від 27 вересня 2011 р., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CSRKAN81003332 від 10.07.2008 р. в сумі 172 319,20 грн., було звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки Chery Т11 TIGGO, 2008 р. в., д. н. НОМЕР_1, що належав на праві власності ОСОБА_6, шляхом його продажу ПАТ КБ «Приватбанк».

Даним рішенням, станом на 17.05.2011 р., заборгованість була визначена в розмірі 172 319, 20 грн., з яких 84 689,63 грн. - заборгованість за кредитом, 33 336, 82 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 7 982,18 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 37 866, 80 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором, 250 грн. - штраф, 8193, 77 грн. - штраф.

Відповідно до частини четвертої статті 591 ЦК України, якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином у кредитора для задоволення своїх грошових вимог є право звернення стягнення на предмет застави, разом із тим сам по собі факт реалізації предмета застави не припиняє грошового зобов'язання боржника в тому разі, коли сума, одержана від продажу предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, й у такому випадку закон передбачає право кредитора одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення його вимоги, з іншого майна боржника.

Проте, звертаючись до суду з даним позовом, ПАТ КБ «Приватбанк» не просив стягнути саме ту суму боргу яку не вистачило для повного задоволення його вимог визначених судовим рішенням від 27.09.2011 р., а саме різницю між задоволеною судом сумою боргу та сумою, одержаною від продажу предмета застави, та не вмотивовував свої вимоги наявність судового рішення, яким станом на 17.05.2011 р. була визначена сума боргу в розмірі 172 319, 20 грн., та на підставі якого вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» були часткового задоволені.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, рішення суду до скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог на суму 63 741,34 грн., з яких заборгованість за період з 17.05.2011 р. по 10.11.2014 р. по процентам в сумі 26 872,15 грн. та по комісії в сумі 6 869,19 грн., та 30 000 грн. неустойки.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 956,15 грн. саме судовий збір за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в розмірі 63 741,34 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати в розмірі 956,15 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :