У х в а л а

23 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В. М.,
суддів: Амеліна В. І., Коротуна В. М., Євграфової Є. П., Остапчука Д. О.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Бурчак» про розірвання договору оренди землі, повернення земельної ділянки та стягнення орендної плати,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Бурчак» (далі - ТОВ «Агрофірма «Бурчак»), у якому зазначала, що вона є власником земельної ділянки площею 3,2544 га, розташованої на території Бурчацької сільської ради Михайлівського району Запорізької області. 23 грудня 2008 року між сторонами укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, проте відповідач свої зобов'язання за договором не виконує, несвоєчасно та не в повному обсязі сплатив орендну плату за 2010-2012 роки.

Посилаючись на зазначені обставини та з урахуванням уточнень, просила суд розірвати вказаний договір оренди землі, зобов'язати відповідача повернути їй спірну земельну ділянку та стягнути з відповідача на її користь недоплачену орендну плату за 2010-2012 роки в сумі 492 грн 15 коп. та судові витрати.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 18 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 04 червня 2014 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Агрофірма «Бурчак» на користь ОСОБА_1 суму недоплаченої орендної плати за 2010 рік у розмірі 126 грн 69 коп., за 2011 рік - 340 грн 47 коп., за 2012 рік - 24 грн 99 коп., а всього - 492 грн 15 коп. У задоволенні решти позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 жовтня 2014 року рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 18 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 04 червня 2014 року залишено без змін.

24 грудня 2014 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 жовтня 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме - ст. ст. 24, 25, 32 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 611, 651 ЦК України, ст. 141 ЗК України, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах. Вказана заява здана до поштового відділення 17 грудня 2014 року, про що свідчить поштовий штемпель на конверті.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, заявник наводить ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 вересня 2013 року у справі № 6-34548св14, від 26 лютого 2014 року у справі № 6-50974св13, від 09 квітня 2014 року у справі № 6-52515св13.

Постановляючи ухвалу 26 вересня 2013 року у справі № 6-34548св14, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ погодився з позицією попередніх судів про наявність підстав для розірвання договору оренди землі з тих підстав, що відповідачем на порушення умов оспорюваного договору оренди землі та вимог Закону України «Про оренду землі», ЦК України орендна плата виплачувалась не в повному обсязі із затримками, без врахування індексації грошової оцінки землі. Крім того, орендар протягом тривалого часу взагалі не обробляв значну частину орендованої землі, що істотно порушувало умови оспорюваного договору оренди землі.

Постановляючи ухвалу 26 лютого 2014 року у справі № 6-50974св13, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ погодився з позицією апеляційного суду про наявність підстав для розірвання договору оренди землі з тих підстав, що відповідачем систематично не виконуються істотні умови договору, зокрема сплата орендної плати в розмірі, передбаченому п. 5.9 договору оренди від 15 листопада 2006 року.

Постановляючи ухвалу 09 квітня 2014 року у справі № 6-52515св13, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ погодився з позицією попередніх судів про наявність підстав для розірвання договору оренди землі з тих підстав, що відповідач порушує умови договорів оренди землі в частині своєчасної та повної виплати орендної плати, що відповідно до вимог Закону України «Про оренду землі» є підставою для розірвання спірних правочинів.

У той же час, постановляючи ухвалу 08 жовтня 2014 року у справі № 6-27091св14, про перегляд якої подано заяву, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ погодився з позицією попередніх судів про стягнення з відповідача суму недоплаченої орендної плати за 2010-2012 роки та відмову в задоволенні вимог про розірвання договору оренди з підстав доведеності позивачем того факту, що відповідачем не в повному обсязі сплачено оренду плату за 2010-2012 роки. Позивачем не доведено систематичної несплати відповідачем орендної плати. Неповна сплата орендної плати не може бути покладено в основу позову про систематичну несплату орендної плати та розірвання договору оренди.

Враховуючи наведене, відсутні підстави вважати, що у наведених справах тотожними є встановлені судами фактичні обставини, які мають значення для вирішення спорів, які розглядались, а, відповідно, що правовідносини, які виникли між особами, які брали участь у розгляді вказаних справ, подібні і мало місце неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права в порівнянні зі справою, у якій постановлена ухвала, яку просить переглянути заявник, що потягло за собою ухвалення різних за змістом судових рішень.

Оскільки наведені заявником доводи не містять ознак, які згідно з вимогами ст. 355 ЦПК України є підставами для перегляду судового рішення, про перегляд якого заявником подано заяву, то у допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Бурчак» про розірвання договору оренди землі, повернення земельної ділянки та стягнення орендної плати, за заявою ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 жовтня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Колодійчук

Судді В. І. Амелін

Є. П. Євграфова

В. М. Коротун

Д. О. Остапчук