Ухвала

іменем україни

23 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,

ІваненкоЮ.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної адміністрації залізничного транспорту України, Міністерства інфраструктури України, третя особа - Державне територіально-галузеве обʼєднання «Львівська залізниця», про встановлення факту перебування на посаді на умовах безстрокового трудового договору, скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі,

за касаційною скаргою начальника Державного територіально-галузевого обʼєднання «Львівська залізниця» - Піха Богдана Петровича - на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 16 липня 2015 року

та за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від

13 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Тернопільської області від 16 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Державної адміністрації залізничного транспорту, Міністерства інфраструктури України про встановлення факту перебування на посаді на умовах безстрокового трудового договору, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі.

Зазначав, що укладений договір між ним та Державною адміністрацією залізничного транспорту України від 01 жовтня 2013 року № 24 не регулює трудові відносини з органом управління майном ДЗ «ВКЛ станції Тернопіль» ДТГО «Львівська залізниця», і його положення не можуть бути підставою звільнення. Трудову угоду з ним вправі укладати виключно орган, уповноважений державою на управління державним майном, в даному випадку - Міністерство інфраструктури України, однак контракт, на підставі якого б виникли трудові відносини між ним та Міністерством інфраструктури України, укладено не було.

Наказом Укрзалізниці від 23 липня 2014 року № 1105/ос його звільнено з роботи на підставі п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України та п. 5.3.11 контракту від

01 жовтня 2013 року у зв'язку з невиконанням умов контракту, що полягає у незабезпеченні виконання у встановлені строки законних вимог суб'єктів внутрішнього фінансового контролю. Проте вказані підстави для звільнення відсутні, оскільки членів комісії, які не були допущені до ревізії, у встановленому законом порядку та строки не було залучено до проведення ревізії, тому вони не можуть вважатися суб'єктами внутрішнього фінансового контролю, а їхні вимоги є незаконними, ОСОБА_3 просив скасувати наказ про його звільнення.

З урахуванням зазначеного ОСОБА_3 просив встановити факт перебування його у трудових відносинах із Міністерством інфраструктури України на посаді головного лікаря ДЗ «ВКЛ станції Тернопіль» ДТГО «Львівська залізниця» з 27 березня 2012 року на умовах безстрокового трудового договору та скасувати наказ про його звільнення й поновити на раніше займаній посаді.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 25 грудня

2014 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 листопада 2014 року в частині відмови в задоволенні вимог про скасування наказу скасовано й в цій частині ухвалено нове рішення, яким визнано незаконним й скасовано наказ Державної адміністрації залізничного транспорту України від 23 липня 2014 року № 1105/ос про звільнення з роботи ОСОБА_3 У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2014 року рішення апеляційного суду Тернопільської області від 25 грудня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Останнім рішенням апеляційного суду Тернопільської області від

16 липня 2015 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 листопада 2014 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про скасування наказу від 23 липня 2014 року

№ 1105/ос та поновлення на роботі скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким визнано незаконним та скасовано наказ Державної адміністрації залізничного транспорту України від 23 липня 2014 року

№ 1105/ос про звільнення ОСОБА_3 з роботи. Поновлено

ОСОБА_3 на посаді головного лікаря Державного закладу «Відділкова лікарня Тернопіль» ДТГО «Львівська залізниця» з 24 липня 2014 року.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі начальник ДТГО «Львівська залізниця» - Піх Б.П. просить скасувати рішення апеляційного суду Тернопільської області від 16 липня 2015 року в частині задоволення позовних вимог та залишити в силі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від

13 листопада 2014 року, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від

13 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Тернопільської області від 16 липня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити ці позовні вимоги, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, суд апеляційної інстанції виходив з незаконності призначення і проведення службою контролю та внутрішнього аудиту ДТГО «Львівська залізниця» планової ревізії фінансово-господарської діяльності ДЗ «ВКЛ станції Тернопіль» ДТГО «Львівська залізниця», у результаті якої позивача було звільнено з роботи з порушенням вимог чинного трудового законодавства. При цьому апеляційний суд зазначив про неможливість поновлення ОСОБА_3 на посаді через закінчення строку дії трудового контракту.

Залишаючи у решті рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції погодився з висновком про правомірність укладення контракту з ОСОБА_3 та Державною адміністрацією залізничного транспорту України, і відповідно виникнення між ними трудових правовідносин.

Скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції та передаючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції виходив із того, що оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про невідповідність наказу про звільнення позивача вимогам закону, останній не вирішив питання щодо вимог про поновлення на попередній посаді (ст. 235 КЗпП України).

Слід зазначити, що суд касаційної інстанції погодився з висновком судів попередніх інстанцій про правомірність укладеного між Державною адміністрацією залізничного транспорту України та ОСОБА_3 трудового контракту.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, суд апеляційної інстанції виходив із того, що наказ Укрзалізниці від 23 липня 2014 року № 1105/ос про дострокове звільнення позивача з посади головного лікаря на підставі п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України та пункту 5.3.11 контракту № 24 проведено з порушенням норм трудового законодавства, а тому наказ про звільнення підлягає скасуванню, а ОСОБА_3 в силу положень ст. 235 КЗпП України підлягає поновленню на роботі.

Судами встановлено, що згідно з наказом ДТГО «Львівська залізниця»

від 26 березня 2012 року № 151/ос ОСОБА_3 призначено на посаду головного лікаря ДЗ «ВКЛ станції Тернопіль» ДТГО «Львівська залізниця».

Наказом Укрзалізниці від 20 вересня 2013 року № 309-Ц/ос внесено зміни до додатків № № 1, 2 до наказу Укрзалізниці від 04 липня 2002 року

№ 350-Ц «Про номенклатуру посад керівних працівників залізничного транспорту України», згідно з якими посади головного лікаря закладу охорони здоров'я та головного бухгалтера закладу охорони здоров'я були включені до номенклатури посад керівних працівників залізничного транспорту, призначення яких здійснюється на умовах контракту, і звільнення на які проводиться наказами генерального директора Укрзалізниці.

Згідно з наказом від 02 жовтня 2013 року № 714/00, виданим Державною адміністрацією залізничного транспорту України, вирішено укласти контракт з головним лікарем ДЗ «ВКЛ станції Тернопіль» ДТГО «Львівська залізниця» ОСОБА_3 строком на один рік - з 02 жовтня 2013 року по 01 жовтня 2014 року.

01 жовтня 2013 року між Державною адміністрацією залізничного транспорту України та головним лікарем ДЗ «ВКЛ станції Тернопіль» ДТГО «Львівська залізниця» ОСОБА_3 укладено контракт № 24 на строк з 02 жовтня 2013 року по 01 жовтня 2014 року включно.

Наказом від 23 липня 2014 року № 1105/ос ОСОБА_3 звільнений із займаної посади на підставі п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України та п. 5.3.11 контракту № 24 за невиконання умов контракту, яке полягає в незабезпеченні виконання ОСОБА_3 у встановлені строки законних вимог суб'єктів внутрішнього фінансового контролю залізниці, дію контракту № 24-припинено.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України в редакції 1991 року особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законодавством.

Тобто контракт може бути укладений з працівниками, які працюють за контрактом згідно із законодавством, наприклад, керівники підприємств, установ, організацій, що є у загальнодержавній чи комунальній власності.

Так, відповідно до п. 2 Декрету Кабінету Міністрів України від

15 грудня 1992 року «Про управління майном, що є у загальнодержавній власності» під таким керівником розуміється керівник підприємства, установи, організації.

Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов'язки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня

1993 року «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у загальнодержавній власності» установлено, що контракти з керівниками підприємств, що є у державній власності, укладаються міністерствами, іншими підвідомчими Кабінету Міністрів України органами виконавчої влади, у віданні яких перебувають ці підприємства, за погодженням з Кабінетом Міністрів України, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевою державною адміністрацією відповідно до номенклатурних груп, до яких вони належать за показниками, затвердженими згідно з додатком № 2 цієї постанови.

Згідно з п. 3 вказаної постанови з керівниками підприємств, раніше обраними чи призначеними на посаду, також укладаються або переукладаються контракти.

Положенням про Міністерство інфраструктури України, затвердженим указом Президента України від 12 травня 2011 року № 581/2011, не передбачено укладення договорів у сфері залізничного транспорту.

Пунктом 1 Положення про державну адміністрацію залізничного транспорту України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 лютого 1996 року № 262, Державна адміністрація залізничного транспорту (Укрзалізниця) є органом управління залізничним транспортом загального користування, підвідомчим Міністерству інфраструктури України.

Відповідно до п. 4 Положення про державну адміністрацію залізничного транспорту України, Укрзалізниця здійснює функції з управління майном, що перебуває у загальнодержавній власності та закріплене за підприємством, в частині затвердження статутів (положень) підприємств, контролю дотримання та прийняття рішень у зв'язку з порушенням їх вимог, укладення і розірвання контрактів з керівниками підприємств (крім начальників залізниць).

Згідно з п. 1 наказу Міністерства інфраструктури України № 442 «Щодо здійснення функцій з реалізації кадрової політики підприємств, установ та організацій залізничного транспорту» від 17 жовтня 2011 року Державній адміністрації залізничного транспорту України, яка здійснює оперативне централізоване управління процесом перевезень у внутрішньому і міжнародному сполученні та регулювання виробничо-господарської діяльності підприємств залізничного транспорту, забезпечити наймання (звільнення) керівників підприємств, а також укладення (розірвання) контрактів з ними відповідно до переліку підприємств, що додається.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України поновленню на роботі підлягає працівник, який був звільнений без законної підстави або незаконно переведений на іншу роботу.

Поновлення на роботі полягає в тому, що працівнику надається та ж робота, яку він виконував до звільнення його з роботи. Незаконно звільнений працівник не поновлюється на попередній роботі лише тоді, коли повністю ліквідоване підприємство.

Суд апеляційної інстанції, який частково погодився з висновком суду першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку доказам, визначився з характером спірних правовідносин та дійшов правильного висновку про порушення трудового законодавства, обґрунтовано визнав наказ про звільнення ОСОБА_3 із займаної посади незаконними, поновивши останнього на посаді.

Крім того, суди правильно та обґрунтовано встановили правомірність укладеного між Державною адміністрацією залізничного транспорту України та ОСОБА_3 трудового контракту, з висновком якого погодився суд касаційної інстанції.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої інстанції або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Обставини справи досліджено повно, зібраним доказам надана оцінка.

Доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судових рішень, та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком судів по їх оцінці, тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу начальника Державного територіально-галузевого обʼєднання «Львівська залізниця» - Піха Богдана Петровича - відхилити.

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 листопада 2014 року в незміненій його частині та рішення апеляційного суду Тернопільської області від 16 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік