Справа № 189/146/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.03.2015 року Покровський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Пустовар О.С.

при секретареві Комеристій І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 27.09.2011 року відповідачка отримала кредит у розмірі 8000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», складає між нею та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Так, у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідачка станом на 30.11.2014 року має заборгованість у розмірі - 17 147,08 грн., яка складається з наступного: 7977,04 грн. - заборгованість за кредитом; 6507,75 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1369,57 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 792,72 грн. - штраф (процентна складова). А відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» вимушено було звернутись з даним позовом до суду.

Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності представника позивача, який надіслав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.

Справу розглянуто заочно відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідачки ОСОБА_1, яка вдруге не з'явилася в судове засідання не повідомивши причин неявки. Про час слухання справи в суді була повідомлена належним чином. Представник позивача проти винесення заочного рішення не заперечує.

Так, 11.02.2015 року до суду від відповідачки надійшла заява про застосування строку позовної давності, в якій вказано, що дійсно, 27.09.2011 року вона звернулася до ПАТ КБ «Приват Банк» із заявою-анкетою про видачу кредиту готівкою, бажаною сумою 8000,00 грн. Отримавши кошти обумовлені договором, в зв'язку з погіршенням її здоров'я, тривалим лікуванням та встановлення ІІ групи інвалідності, вона жодного разу не сплачувала обов'язкові щомісячні платежі, відповідно, порушила взяті на себе грошові зобов'язання в повному обсязі, в зв'язку з чим і утворилася заборгованість зазначена в позові. Тож, права позивача в частині повернення кредиту, відсотків за користування кредитом та штрафів - були порушені наступного місяця після чергової не сплати нею обов'язкового щомісячного платежу, але не пізніше 25.10.2011 року - наступний місяць після укладення кредитного договору та фактичного отримання позичальником коштів. Таким чином, 25.10.2011 року позивач мав можливість звернутися до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості, однак позовні вимоги заявлено 20.01.2015 року, тобто після спливу позовної давності. Тому ОСОБА_1 просить застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що 27.09.2011 року відповідачка отримала кредит у розмірі 8000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора забов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Факт перебування сторін у договірних правовідносинах підтверджується копією анкети-заяви відповідачки на отримання кредиту та копією Умов та правил надання банківських послуг, де викладені всі істотні умови укладеного між сторонами кредитного договору.

З розрахунку заборгованості вбачається факт невиконання відповідачкою умов кредитного договору та наявність заборгованості в загальному розмірі 17 147,08 грн.

Отже, факт невиконання відповідачкою умов кредитного договору доведений і розмір заборгованості за кредитним договором є встановленим. Сама відповідачка факту її перебування у договірних правовідносинах з позивачем не оспорювала, як не оспорювала і факт наявності у неї заборгованості за кредитним договором, у зв'язку з чим дані факти є встановленими згідно ч.1 ст.61 ЦПК України.

Однак з матеріалів справи вбачається, що позивачем пропущена позовна давність.

Так, у відповідності до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встовлюється тривалістю у три роки.

У ч.5 ст.261 ЦК України зазначено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає причини пропущення позовної давності поважними, порушене право підлягає захисту, про що зазначено в ч.5 ст.267 ЦК України.

Таким чином, права позивача в частині повернення ОСОБА_1 кредиту, відсотків за користування кредитом та штрафів були порушені з 25.10.2011 року.

Оскільки між сторонами в порядку ст.259 ЦК України домовленості щодо зміни тривалості позовної давності не було досягнуто, на дані правовідносини поширюється загальна позовна давність тривалістю у три роки, перебіг якої починається зі спливом строку виконання зобов'язання, тобто з 25.10.2011 року.

Отже, у даному випадку позовна давність для звернення позивача до суду починається з 25.10.2011 року і закінчується 25.10.2014 року, тоді як позивач звернувся до суду з позовом 20.01.2015 року, тобто після спливу позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки доказів поважності причин пропущення позовної давності позивач суду не надав.

У відповідності до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Оскільки позовна давність до основної вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором спливла, то відповідно позовна давність спливла і до додаткових вимог щодо стягнення з відповідачки процентів за користування кредитом, комісії та штрафних санкцій, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог і в цій частині.

Таким чином, суд не вважає наявність фактів, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, встановленою.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 257, 261, 267, 266, 259, 1050, 1054 ЦК України, ст.215-219 ЦПК України суд, -

вирішив:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.С. Пустовар