АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №2-611/1197/14ц
Провадження№ 22-ц /790/4753/14 Головуючий 1 інст. - Коптєв Ю.А.
Категорія: поділ майна подружжя Доповідач - Гуцал Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Гуцал Л.В.,

суддів -Крилової Т.В., Пшенічної Л.В.,

за участю секретаря - Литвин Л.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 06 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

встановила:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зазначеним позовом. В уточнених позовних вимогах просила:

- визнати об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль ВАЗ 2170, державний реєстраційний номер НОМЕР_1;

- провести розподіл спільного сумісного майна подружжя, визнавши за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину автомобіля ВАЗ 2170, державний реєстраційний номер НОМЕР_1;

- стягнути зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію замість частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль ВАЗ 2170, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, у розмірі 31 950 гривень;

- стягнути зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 5 850 гривень та витрати по сплаті судового збору (а.с.74,75).

В обґрунтування позову ОСОБА_2 посилалась на те, що спірний автомобіль був придбаний у період шлюбу з відповідачем за спільні кошти, а відтає є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Проте, ОСОБА_1 відмовився вирішити питання про поділ цього майна мирним шляхом, самостійно користується цим автомобілем та бажає залишити право власності на нього за собою. Вона ж не заперечує проти отримання грошової компенсації та залишення спірного автомобіля у власності відповідача. Оскільки вартість автомобіля становить 63 900 гривень, вартість її частки дорівнює 31 950 гривень.

ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому посилався на те, що в період шлюбу з позивачем ним були взяті два споживчих кредити та за ці кредитні кошти подружжям були придбані ноутбук, два телевізори, пилосос на загальну суму 18 000 гривень. Відповідно його частка у цьому майні складає 9 000 гривень, які він просив стягнути з ОСОБА_2 в якості компенсації за його частку в майні, що є об'єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя (а.с.29).

ОСОБА_1, в особі свого представника, не заперечував проти визнання спірного автомобіля об'єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя та визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину цього автомобіля в порядку поділу майна подружжя, але заперечував проти стягнення з нього грошової компенсації на користь позивача.

ОСОБА_2, в особі свого представника, проти зустрічного позову заперечувала.

Рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 06 травня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково - визнано спірний автомобіль ВАЗ 2170, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 таким, що належав подружжю на праві спільної сумісної власності; у порядку поділу майна подружжя залишено цей автомобіль у власності ОСОБА_1 та стягнуто з останнього на користь ОСОБА_2 31 950 гривень грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль ВАЗ 2170, державний реєстраційний номер НОМЕР_1; стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 4 819 гривень; в іншій частині позову відмовлено; у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції у частині задоволення позовних вимог про стягнення з нього грошової компенсації в сумі 31 950 гривень та судових витрат скасувати, і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у позові, та розподілити судові витрати, стягнувши на його користь понесені ним витрати на правову допомогу в сумі 6 333,60 гривень. Посилається на порушення норм матеріального і процесуального права.

У суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, представник ОСОБА_2 проти задоволення скарги заперечував.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

У частині відмови у позові ОСОБА_2 та в частині відмови у зустрічному позові ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції не оскаржується і судом апеляційної інстанції не переглядається.

Судом встановлено та визнається сторонами, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2006 року по 25 лютого 2014 року. У період шлюбу за спільні кошти придбали спірний автомобіль ВАЗ 2170, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_1.

Ухвалюючи рішення про залишення спірного автомобіля у власності ОСОБА_1 та стягнення з нього на користь ОСОБА_2 грошової компенсації за частку у спільній сумісній власності, суд першої інстанції послався на ч.4 ст.71 СК України та виходив з того, що ОСОБА_2 надала свою згоду на отримання грошової компенсації її частки у праві власності на автомобіль, який є неподільною річчю.

Такого висновку суд дійшов з порушенням норм матеріального права.

Відповідно до ч.4 ст.71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

ОСОБА_2, звертаючись до суду із даним позовом, ставила питання про поділ транспортного засобу, який за своєю природою є рухомим неподільним майном, а до таких правовідносин положення ч. 4 ст. 71 СК України не застосовуються.

Відповідно до положень ч.ч. 1,2,5 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Крім того, у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільні речі, суди мають застосовувати положення ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Як встановлено судом та визнається сторонами спірний автомобіль є об'єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Автомобіль зареєстрований за ОСОБА_1. Згоди щодо поділу автомобіля, який є неподільним майном, сторони не досягли. ОСОБА_1 категорично заперечує проти стягнення з нього грошової компенсації за частку позивача в порядку поділу майна подружжя і заявив про те, що він не має наміру вносити суму компенсації на депозитний рахунок суду. Вимог в порядку ст.364 ЦК України ОСОБА_2 не заявляла.

За таких обставин у суду не було правових підстав для стягнення з одного співвласника на користь другого грошової компенсації вартості частки у спільному майні подружжя, рішення в цій частині не можна визнати законним та обгрунтованим.

Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на 1/2 частину спірного автомобіля в порядку поділу майна подружжя є законними та обгрунтованими і підлягають задоволенню - суд визнає ідеальні частки подружжя - по 1/2 частини за кожним і залишає автомобіль у їх спільній частковій власності.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції в частині залишення у власності ОСОБА_1 спірного автомобіля та в частині стягнення зі ОСОБА_1 грошової компенсацій за частку ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності на вказаний автомобіль підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог та визнанням за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в порядку поділу майна подружжя права власності по 1/2 частині за кожним на спірний автомобіль.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України, змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції відповідно змінює розмір судових витрат, та вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_2 зі ОСОБА_1 витрати на правову допомогу та по сплаті судового збору, які підтверджуються матеріалами справи, пропоріційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 2 409 гривень.

Правових підстав для стягнення судових витрат, понесених відповідачем ОСОБА_1 судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. 303, ст. 304, п.3 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 06 травня 2015 року змінити.

В частині залишення у власності ОСОБА_1 автомобіля марки «ВАЗ-2170», 2010 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, та в частині стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсацій за частку у праві спільної сумісної власності на вказаний автомобіль в сумі 31 950 гривень рішення скасувати та у задоволенні цих позовних вимог

відмовити.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в порядку поділу майна подружжя право власності по 1/2 частині за кожним на автомобіль марки «ВАЗ-2170», 2010 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Зменшити розмір присуджених до стягнення судових витрат та стягнути зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 2 409 (дві тисячі чотиреста дев'ять) гривень.

В іншій частині рішення не оскаржувалось і судом апеляційної інстанції не переглядалось.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді