Справа №442/2873/15-ц
Провадження №2/442/1073/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2015 року

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Гарасимків Л.І.

при секретарі - Петрів В.М.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю позивача ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дрогобича цивільну справу за позовом ОСОБА_1»яни Ярославівни, ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку за місцем проживання,-

в с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_1»яна Ярославівна, ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_4 звернулися в Дрогобицький міськрайонний суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку за місцем проживання.

В підтвердження позовних вимог посилається на те, що вона являється власниками будинку, що знаходиться в смт.Меденичі по вул.Лисенка,13«а», Дрогобицького району, Львівської області. Відповідно до будинкової книги на вказаний будинок, у ньому зареєстрований ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який не проживає у цьому будинку з 1998 року. Даний факт факт стверджується довідкою, виданою Меденицькою селищною радою Дрогобицького району. Плата за комунальні послуги нараховується і на відповідача, який в квартирі фактично не проживає і відповідно комунальними послугами не користується. Таке становище заважає їм із виробленням субсидії. В утриманні будинку, його ремонті, оплаті послуг за електроенергію та газ, відповідач участі не приймає, чим завдає їм значних матеріальних збитків. Такі дії відповідача призвели до того, що ми змушені звертатися до суду з даним позовом. Факт того, що відповідач не проживає у будинку за адресою: смт.Меденичі, вул.Лисенка№13 «а» протягом уже більше семи років може підтвердити їхній сусід ОСОБА_5. Згідно змісту ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. А тому у них виникла необхідність звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_1»яна Ярославівна та позивач ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, додатково пояснили, що дійсно ОСОБА_3 ще в 1998 році залишив належний їм житловий будинок №13 «а» по вул.Лисенка в смт.Меденичі, Дрогобицького району, Львівської області і переїхав проживати на інше постійне місце проживання, яке їм не відоме. На даний час вони протягом всього часу сплачують додаткові кошти за зайву особу, крім того не можуть оформити субсидії по відшкодуванню витрат за користування комунальними послугами, а відтак у них виникла необхідність звернутися до суду із позовом про визнання відповідача втративши право користування жилим приміщенням та зняти його з реєстраційного обліку, просять позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, не повідомивши причин, хоча був своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання через оголошення в пресі. Керуючись п.9 ст.74 ЦПК України, суд вважає цю особу повідомленою про дату судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст. 224 ЦПК України.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він являється сусідом позивачів ОСОБА_1»яни Ярославівни та ОСОБА_2. Відповідач ОСОБА_3 на протязі 20-ти років у спірному приміщенні не проживає, не сплачує за комунальні послуги, він, як йому відомо перебуває десь за кордоном, не пригадує його навіть на вигляд, як він виглядає.

Заслухавши пояснення позивачів, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з таких міркувань.

Як вбачається із довідки за №533 від 31.03.2015р., виданої виконавчим комітетом Меденицької селищної ради, ОСОБА_3 не проживає у спірному будинку, що по вул.Лисенка, 13 «а» в смт.Меденичі, Дрогобицьког району, Львівської області на протязі декількох років.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.02.2015р., ОСОБА_1»яні Ярославівні та ОСОБА_4 на праві приватної спільної сумісної власності (розмір частки 1) належить земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та господарських будівель 0,0565га в смт.Меденичі, вул.Лисенка, 13 «а».

Як вбачається із копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.02.2015р., ОСОБА_1»яні Ярославівні та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності (розмір частки 1) належить земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та господарських будівель 0,0565га в смт.Меденичі, вул.Лисенка, 13 «а».

Як вбачається за ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджатися своїм майно, а також може вимагати усунення всяких порушень його права, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Право власності є непорушним і ніхто не може протиправно позбавити власника цього права чи обмежити його.

Як роз'яснив Пленум Верховного ОСОБА_4 України в п.15 постанови №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім»ї наймача (власника) приміщення, або для відмови їй у цьому.

Ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до закону від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2, 4. 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися, розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316. 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

У відповідності до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, тощо.

Аналізуючи вище обставини, суд прийшов до переконання, що заявлені позовні підлягають до задоволення, оскільки відповідач ОСОБА_3 протягом тривалого часу, з 1998 року, тобто майже сімнадцять років, не проживає у житловому будинку, не користуються ним, не несе витрати по його утриманню, що створює для позивачів ОСОБА_1»яни Ярославівни, ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_4 незручності, оскільки вони додатково сплачують за зайву особу витрати по оплаті за комунальні послуги, що породжують як власнику житла негативні наслідки (вищевказаний факт унеможливлює оформити субсидії по відшкодуванню витрат за користування комунальними послугами), відтак відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України позивачі ОСОБА_1»яна Ярославівна та ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_4 мають право вільно володіти, користуватись, та на підставі ст.319 ЦК України - розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим помешканням та зняття з реєстраційного обліку, а відтак заявлені позовні вимоги є підставними та обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.391 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку №13 «а» по вул.Лисенка в смт.Меденичі, Дрогобицького району, Львівської області та зняти його з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь позивачів ОСОБА_1»яни Ярославівни та ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_4 сплачений ними судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржено в судову палату по цивільних справах Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуюча - суддя : Гарасимків Л.І.