АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5460/15
Справа №640/2129/15ц Головуючий 1 інст. Невядомський Д.В.
Категорія :захист прав споживачів Доповідач - Бобровський В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Бобровського В.В.,

с у д д і в ОСОБА_1,

ОСОБА_2

при секретарі Лашаковій Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м.Харова від 11 червня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова Компанія «Автофінанс», в особі Харківської філії ТОВ «Лізингова Компанія «Автофінанс» про захист прав споживачів, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» в порядку захисту прав споживачів про визнання недійсним договору фінансового лізингу від 28 лютого 2014 року, укладеного ним з відповідачем про стягнення з компанії 99000 грн. перерахованих на рахунок відповідача у якості авансового платежу та комісії за передачу предмета лізингу, про стягнення 30020 грн. перерахованих у якості доплати за заміну предмету лізингу.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилався на те, що Умови укладеного договору є несправедливими, не відповідають загальним засадам цивільного законодавства про справедливість, добросовісність розумність, та те, що вказаний договір за ч.ч.5, 6 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» є недійсним та таким, що не створює правових наслідків й відповідач повинен повернути одержані кошти, як безпідставно набуті.

Представник ТОВ «ЛК «Автофінанс» заперечував проти позову з посиланням на безпідставність заявлених вимог.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 11 червня 2015року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 з посиланням на вирішення судом справи без дотримання норм матеріального і процесуального права, підставність заявленого позову, рішення районного суду просить скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заперечення проти них, колегія відповідно до положень ст..308 ЦПК України, вирішила апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 відхилити з наступного.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст..61 цього Кодексу, які не підлягають доказуванню.

Суд, за ч.1 ст.11 ЦПК України розглядає цивільні справи, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

По справі встановлено, що у відповідності до Умов договору фінансового лізингу, укладеного між сторонами по справі 28 лютого 2014 року, відповідачем прийнято зобовязання передати позивачу у лізинг трактор МТЗ-892 Білорус, вартістю згідно додатку № 1 165000 грн. авансовий платіж визначено у розмірі 50% вартості предмета, що складає 82500 грн. та погашення щомісячними внесками в 6875 грн. Також встановлено платежі 16500 грн., що складає 10% вартості предмета лізингу за його організацією та 3% - 4950 грн. за його передачу. Строк договору встановлено з моменту підписання договору до повного виконання зобовязань але не більше 78 календарних місяців.

Окрім цього додатком № 2 до договору встановлені сукупна вартість предмета лізингу, 5% комісії та 60 місяців лізингу.

Згідно витягу по рахунку позивача з 3 березня 12 квітня 2014 року ним у якості авансового платежу траншами сплачено 99000 грн., а 13 жовтня 2014 року 30200 грн. доплати згідно заміни предмета лізингу.

Умовами договору не визначено продавця (постачальника) предмета лізингу та за правилом ст..806 ЦК України такий лізинг є непрямим, а продавець (постачальник) та лізингодавець несуть перед лізингоодержувачем солідарну відповідальність за зобовязанням щодо предмету.

Як вбачається, із матеріалів справи було змінено предмет лізингу та замість трактора МТЗ-892 Білорус ОСОБА_3 передано у якості предмета лізингу автомобіль Seat Ibiza без зміни стосовно цього предмета договору.

За таких обставин, відмовляючи у позові ОСОБА_3 про визнання договору лізингу недійсним, суд з урахуванням оформлення правочину з дотриманням чинного законодавства , у відповідності до норм ст..ст.203,215 ЦК України, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення таких вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду з посиланням несправедливі умови договору, відсутність інформації про продавця, введення в оману з метою реалізації однієї продукції на іншу ,оскільки ці доводи не стосуються змісту договору, а повязані з неналежним його виконанням. Лізингоодержувач в такому випадку у відповідності до ч.3 ч.1 ст.11 Закону України « Про фінансовий лізинг» має право відмовитись від договору в односторонньому порядку з відшкодуванням збитків ,а не вимагати недійсності правочину.

З огляду на викладене, колегія відповідно до ст..ст. 303, 304, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 11 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після проголошення але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді