Справа №295/4832/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2015 року м. Житомир

БОГУНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЖИТОМИРА В СКЛАДІ:

Головуючого судді Чішман Л.М.

З участю секретаря Савіної Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про захист прав споживача фінансових послуг та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь депозитний вклад з відсотками в розмірі 6675,00 дол. США та моральну шкоду в сумі 5000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22.12.2014 року між Акціонерним товариством «Дельта Банк» та позивачем був укладений договір банківського вкладу (депозиту) №004-05516-221214 у доларах США, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошову суму в розмірі 4000,00 дол. США строком до 22.03.2015 року та 08.01.2014 року між Акціонерним товариством «Дельта Банк» та позивачем був укладений договір банківського вкладу (депозиту) №002-05513-080115 у доларах США, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошову суму в розмірі 2500,00 дол. США строком до 08.04.2015 року.

Позивач неодноразово звертався до банку з вимогою про виплату вкладу, однак всупереч умов договору відповідач зобовязання щодо повернення депозитних коштів та відсотків не виконав.

Позивач подав до суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позові, просив їх задовольнити.

Представник відповідача подав до суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі. Крім того, подав до суду заперечення проти позову, в яких просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі за необґрунтованістю. Письмові заперечення долучені до матеріалів справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог ст. 158 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 22.12.2014 року між Акціонерним товариством «Дельта Банк» та позивачем був укладений договір банківського вкладу (депозиту) №004-05516-221214 у доларах США, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошову суму в розмірі 4000,00 дол. США ( а.с. 4-5) строком до 22.03.2015 року з відсотковою ставкою 11% річних та 08.01.2014 року між Акціонерним товариством «Дельта Банк» та позивачем був укладений договір банківського вкладу (депозиту) №002-05513-080115 у доларах США, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошову суму в розмірі 2500,00 дол. США( а.с.6-7) строком до 08.04.2015 року з відсотковою ставкою 11% річних.

14.03.2015 року позивач звернувся до банку з вимогою про виплату вкладів, однак кошти банком не повернуті.

Частиною першою статті 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про банки і банківську діяльність вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства та умов договору.

Згідно з ч.1 статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до частини 5 статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Згідно норм ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобовязаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Аналогічні норми містяться також в Інструкції Про порядок відкриття, використання й закриття рахунків у національній і іноземній валютах, яка затверджена 12.11.2003 р. постановою Національного Банку України за № 492 (далі - Інструкція).

Пунктом 10.12 Інструкції передбачено, що після закінчення строку або настання інших певних обставин, законодавством України або договором банківського вкладу, кошти з депозитного рахунку повертаються вкладникові шляхом видачі наявними або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів або за заявою вкладника на інший його рахунок.

Положеннями ст. 1074 ЦК України передбачено, що обмеження права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які перебувають на його рахунку, не допускаються, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Приписами ч.1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Під виконанням зобов'язань розуміють, вчинення кредитором і боржником дій, що становлять зміст зобов'язання, тобто відповідач повинен повернути всю суму вкладу з нарахованими відсотками за вищевказаним депозитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору.

Таким чином ПАТ "Дельта Банк" для задоволення вимог ОСОБА_1 на час закінчення договорів банківських вкладів мав повернути по договору банківського вкладу (депозиту) №004-05516-221214 вклад 4000,00 дол. США ( еквівалент в гривні становить 88240,00 грн.) та відсотків - 110,00 дол.США( еквівалент в гривні 2426,60 грн. та за договором №002-05513-080115 вклад 2500,00 дол. США(еквівалент в гривні 55150,00грн.) та відсотків 65 дол.США ( еквівалент в гривні 1433,90 грн.), а всього 6675,00 дол. США.( еквівалент в гривні 147250,50 грн.)

Під час розгляду судової справи, відповідач не оспорював суму боргових зобов'язань перед позивачем, доказів, які б спростувували наведені позивачем доводи та розрахунки відповідачем не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд стягує з відповідача на користь позивача 6675,00 дол. США. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Доводи відповідача про те, що до даних спірних правовідносин суд має застосувати приписи Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки у банку введено тимчасову адміністрацію, спростовуються наступним. Постановою правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію з 03 березня 2015 року по 02 червня 2015 року включно. Таким чином, з моменту запровадження у ПАТ «Дельта Банк» тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволення вимог вкладників та інших кредиторів ПАТ «Дельта Банк» здійснюється з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про банки та банківську діяльність в Україні» та Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. У п. 6 ст. 2 цього Закону визначено, що ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом у розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами 200 000 грн., встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Згідно з ч. 5 п. 1 ст. 36 зазначеного Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку, нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку. Таким чином, посилання відповідача не те, що у зв'язку із прийняттям рішення про введення в ПАТ «Дельта Банк» тимчасової адміністрації вимоги позивача, який є вкладником банку, про стягнення суми банківських вкладів та процентів за ними не можуть бути задоволенні в силу вищевказаних норм Закону є безпідставними, оскільки, предметом даного спору є повернення коштів за вкладом, а в силу вимог п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, на яку посилався відповідач не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відмова банку у поверненні грошових коштів з банківського вкладу позивачу суперечать вимогам чинного законодавства, зокрема, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст. ст. 1058, 1060 ЦК України та умовам укладеного між сторонами договору.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 №4 суду необхідно в кожній справі зясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає законодавство компенсацію моральної шкоди при такому виді правовідносин. Оскільки ні спеціальним законом, ні договором не передбачено відшкодування моральної шкоди при вирішенні спорів щодо неналежного виконання договору банківського вкладу, суд відмовляє в задоволенні вимог позивача щодо стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 60, 88, 158, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 611, 625, 1058-1061, 1068, 1074 ЦК України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) банківський вклад з відсотками у сумі 6675,00 ( шість тисяч шістсот сімдесят п"ять) доларів США.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" 1472,51 грн. судового збору на користь держави.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.М. Чішман