Провадження № 2/185/598/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
25 лютого 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Головіна В.О., при секретарі Михайловій Н.І. розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу "Мир-65" про стягнення заробітної плати
Позивач в позові посилається на те, що вона в період з 02.09.2014 по 09.10.2014 роки працювала у відповідача на посаді головного бухгалтера. В день її звільнення і до теперішнього часу відповідач не виплатив їй заробітну плату. Посилаючись на ст.116.117 КЗпП України позивач просить суд (мовою оригінала) виплатити їй заробітну плату та кінцевий розрахунок, а також середній заробіток з моменту звільнення 10.10.2014 року по день фактичної видачі грошей.
Позивач просив суд розглянути справу без її участі в судовому засіданні.
Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся про час та місце слухання справи належним чином.
Судом було ухвалено слухати справу в заочному судовому засіданні, в порядку ст.224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає за таких підстав.
Судовому засіданні з матеріалів справи встановлено, що позивач наказом №144 від 02.09.2014 року була прийнята головним бухгалтером ЖСК "Мир-65" з 02.09.2014 року з випробувальним терміном на два місяця з окладом згідно штатного розпису. Зазначена обставина підтверджена копією наказу (а.с.4).
В матеріалах справи знаходиться копія листа №17 трудової книжки, але відомості про те, кому належить даний лист трудової книжки до матеріалів справи не додано (а.с.3). Таким чином суд не приймає до уваги зазначений документ, як неналежний доказ.
В матеріалах справи знаходяться копії заяв позивача про прийняття її на роботу та про звільнення з роботи (а.с.5, 6). В зазначених заявах відсутні відомості про те, що вони були подані відповідачу і тому суд не приймає їх до уваги, як неналежний доказ.
Відповідно ст.115 КЗоТ України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.
Відповідно до ст.116 КЗоТ України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.
Відповідно до ст.117 КЗоТ України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Таким чином, в судовому засіданні не встановлено на протязі якого саме періоду позивач працювала на підприємстві відповідача. Чи є заборгованість, в якому розмірі, і за який період, сум заробітної плати відповідача перед позивачем. Яку середньоденну заробітну плату перед звільненням мала позивач.
Обов'язок довести зазначені обставини в судовому засіданні покладається законом на позивача.
Суд не має реальної можливості перевірити в судовому засіданні зазначені обставини, витребувавши від відповідача необхідні документи, тому що відсутній поштовий зв'язок з відповідачем.
За таких обставин в задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.
Керуючись ст. ст.10, 60, 212 ЦПК України суд -
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу "Мир-65" про стягнення заробітної плати - відмовити.
Судові витрати компенсувати за рахунок держави.
Копія заочного рішення не пізніше п'яти днів з дня його проголошення направляється відповідачу. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга подається апеляційному суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.
Суддя: В. О. Головін