Справа № 161/4641/15-ц Провадження № 22-ц/773/1201/15 Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В.В.
Категорія: 47 Доповідач: Антонюк К. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді - Антонюк К.І.,

суддів - Русинчука М.М., Веремчук Л.М.,

при секретарі - Черняк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом прокурора м.Луцька в інтересах держави до Луцької міської ради, Управління Держземагенства України у Луцькому районі Волинської області, ОСОБА_1 про визнання недійсним державного акту, скасування державної реєстрації, зобов'язання повернути земельну ділянку у комунальну власність, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Волинської області на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 червня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2015 року прокурор міста Луцька в інтересах держави звернувся в суд з позовом до Луцької міської ради, управління Держземагенства України у Луцькому районі Волинської області, ОСОБА_1 про визнання недійсним державного акту на земельну ділянку, скасування державної реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 26.08.2009 року та зобов'язання ОСОБА_1 повернути земельну ділянку у комунальну власність.

Вимоги обгрунтовані тим, що прокуратурою міста Луцька проведено перевірку за зверненням депутата Луцької міської ради Сівака С.В. з приводу порушень вимог земельного законодавства під час передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки, площею 0,1 га, вартістю 241 480 грн., яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_1. Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради №429 від 31.07.2001 року "Про попереднє погодження місця розташування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_1" погоджено ОСОБА_1 місце розташування житлового будинку, господарських будівель і споруд на земельній ділянці загальною ;площею 0,10 га на АДРЕСА_1 за рахунок земель міськземфонду. Рішенням №429 від 31.07.2001 року «Про затвердження проекту відведення та надання ОСОБА_1 земельної ділянки на АДРЕСА_1» вказану земельну ділянку надано у приватну власність останньому. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.04.2002 року, яке набрало законної сили 13.05.2002 року, у справі №2-61/2002 за позовом прокурора міста Луцька до виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання незаконним і скасування рішення виконкому Луцької міської ради, визнано незаконними та скасовано вищевказані рішення виконавчого комітету Луцької міської ради.

Враховуючи розпорядження міського голови, ОСОБА_1, на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради №429 від 31.07.2001 року, яке визнано судом незаконним та скасоване, 26.08.2009 року видано державний акт про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, згідно якого останньому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,10 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначений державний акт, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01, підписаний Луцьким міським головою та начальником управління Держкомзему у місті Луцьку.

Як встановлено прокуратурою міста Луцька, спірна земельна ділянка вільна від забудови, що підтверджується протоколом огляду місця події від 19.02.2015 року, проведеного в рамках кримінального провадження № 0000190.

Начальник управління Держкомзему у м.Луцьку та Луцький міський голова, як керівник органу місцевого самоврядування, не пересвідчившись у чинності рішення, на підставі якого видається державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1, неправомірно його підписали внаслідок чого ОСОБА_1 безпідставно отримав у власність землю, площею 0,10га за вказаною адресою.

Посилаючись на те, що Луцькою міською радою, як представником територіальної громади, порушений порядок передачі ОСОБА_1 земельної ділянки, таким чином, порушене право власності територіальної громади на вказану земельну ділянку, тому позивач просив поновити йому строк звернення до суду, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 26.08.2009 року, виданий ОСОБА_1 скасувати державну реєстрацію державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01, та зобов'язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку площею 0,10 га, вартістю 301560 грн., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_2) у комунальну власність територіальної громади міста Луцька.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 червня 2015 року в задоволенні позову у даній справі відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, перший заступник прокурора Волинської області подав апеляційну скаргу, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову прокурора міста Луцька в повному обсязі.

Сторони будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явились.

Заяви відповідача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи не підлягають до задоволення, оскільки долучені ними документи до заяви про перебування відповідача у відпустці та знаходження ОСОБА_3 у відрядженні відповідно до наказу від 29.07.2015 року, виданного після того, як відповідач уклавши договір на представництво був повідомлений про час розгляду справи, не є поважними причинами неявки до суду.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах вимог заявлених в суді першої інстанції та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати з ухваленням нового рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає, при ухваленні рішення неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що визнання недійсним державного акта на право власності на землю як правовстановлюючого документа не передбачено чинним законодавством України при наявності рішення, що надало право на отримання цього правовстановлюючого документа та позивачем не надано доказів щодо порушення відповідачами вимог закону.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 428 від 31.07.2001 року «Про попереднє погодження місця розташування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_1» погоджено ОСОБА_1 місце розташування житлового будинку, господарських будівель і споруд на земельній ділянці загальною площею 0,10 га на АДРЕСА_1 за рахунок земель міськземфонду.

Рішенням № 429 від 31.07.2001 року «Про затвердження проекту відведення та надання ОСОБА_1 земельної ділянки на АДРЕСА_1» вказану земельну ділянку надано у приватну власність ОСОБА_1

Згідно ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів міських рад відноситься підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо вилучення ( викупу), а також надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад. Вирішення питання регулювання земельних відносин, а саме: вилучення земель ( крім земельних ділянок, зайнятих багаторічними насадженнями), в межах міста для всіх потреб проводиться за рішенням міської ради (ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 19,31 Земельного кодексу України.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.04.2002 року, яке набрало законної сили 13.05.2002 року, у справі №2-61/2002 за позовом прокурора міста Луцька до виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання незаконним і скасування рішення виконкому Луцької міської ради, визнано незаконними та скасовані вищевказані рішення виконавчого комітету Луцької міської ради №428, 429 від 31.07.2001 року про погодження ОСОБА_1 місця розташування житлового будинку, господарських будівель і споруд на земельній ділянці площею 0,10 га, затвердження його проекту, надання у приватну власність.

Крім цього, ОСОБА_1 на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради № 429 від 31.07.2001 року, яке визнано судом незаконним та скасоване, 26.08.2009 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, згідно якого останньому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,10 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначений державний акт, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01, підписаний Луцьким міським головою та начальником управління Держкомзему у місті Луцьку.

Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною 2 ст. 118 цього ж Кодексу визначено, що рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відповідно до ст. 126 зазначеного Кодексу (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Отже, відповідно до вищезазначених положень закону право власності на земельну ділянку набувається у порядку передбаченому законом, зокрема за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, яке є підставою для видачі державного акту на право власності на землю.

Відповідно до ч.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Отже, у зв'язку зі скасуванням судовим рішенням від 12.04.2012 року рішення органів виконавчої влади від 31.07.2001 року, яким передано у приватну власність відповідачу ОСОБА_1 земельну ділянку, тому видача відповідачу Державного акта на право власності на оспорювану земельну ділянку на підставі скасованого рішення ради є незаконною і вимоги щодо визнання недійсним Державного акта є правомірними та підлягають до задоволення.

Крім того, з протоколу огляду місця події від 19.02.2015 року, проведеного в рамках кримінального провадження №0000190 вбачається, що спірна земельна ділянка вільна від забудови.

Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно ч. 9, ч. 10 ст. 28-1 Закону України «Про державний земельний кадастр України» до 01 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.

Таким чином, відповідно до положень закону та встановлених в судовому засіданні обставин підлягають до задоволення вимоги щодо скасування державної реєстрації та зобов'язання відповідача повернути земельну ділянку.

Відповідно до ст.80 Земельного Кодексу суб'єктами права власності на земельну ділянку комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Отже, Луцькою міською радою, як представником територіальної громади, порушений порядок передачі ОСОБА_1 земельної ділянки, таким чином, порушене право власності територіальної громади на вказану земельну ділянку.

Оскільки прокурору міста Луцька стало відомо про порушення прав територіальної громади під час розгляду звернення депутата Луцької міської ради про вчинення кримінального правопорушення, тому ці обставини свідчать про поважність причин пропуску строку позовної давності звернення до суду, а тому їх слід поновити.

У зв'язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Волинської області задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 червня 2015 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов прокурора м.Луцька задовольнити.

Поновити строк для звернення до суду.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 26.08.2009 року, виданий ОСОБА_1.

Скасувати державну реєстрацію державного акту НОМЕР_1 на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.

Зобов'язати ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) повернути земельну ділянку площею 0,10 га, вартістю 301 560 грн., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_2) у комунальну власність територіальної громади міста Луцька.

Стягнути з ОСОБА_1 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок) судового збору в дохід держави.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: