У х в а л а

іменем україни

8 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дьоміної О.О., Коротуна В.М., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «АвтоФінанс» про захист прав споживачів, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 15 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про захист прав споживачів, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 2 лютого 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано недійсним договір фінансового лізингу від 17 липня 2014 року, який укладено між Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «АвтоФінанс» (далі - ТОВ «ЛК «АвтоФінанс») та ОСОБА_4

Стягнуто з ТОВ «ЛК «АвтоФінанс» на користь ОСОБА_4 сплачену комісію за організацію договору в сумі 7 900 грн та авансовий платіж у розмірі 39 500 грн.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 15 липня 2015 року рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 2 лютого 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить суд касаційної інстанції скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що позивачкою не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження невідповідності спірного договору положенням ст. ст. 203, 215 ЦК України. Крім того, апеляційний суд правильно виходив із того, що позивачем не наведено жодних обставин на підтвердження невідповідності договору фінансового лізингу вимогам ст. ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів»

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що апеляційним судом правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судове рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 15 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.О. Дьоміна
В.М. Коротун
І.К. Парінова