АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/8486/15 Головуючий у 1 інстанції - Бобровник О.В.
Доповідач - Панченко М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 липня 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

головуючого - Панченка М.М.

cуддів - Кирилюк Г.М., Барановської Л.В.

при секретарі - Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, який діє за дорученням ОСОБА_2, та ОСОБА_3 на рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 20 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та виселення без анадання іншого житла,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року позивач ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і просила винести рішення, яким усунути перешкоди, які чинять їй відповідачі в користуванні будинком АДРЕСА_1 шляхом виселення їх з указаного будинку без нажання іншого помешкання.

Позивачка послалась на те, що указаний будинок належить їй на праві власності, а відповідачі перешкоджають їй користуватись належним їй житлом.

Заочним рішенням Солом»янського районного суду м.Києва від 20 листопада 2014 року позов задоволено /а.с.38-39/.

Судовим рішенням зобов»язано відповідачів усунути перешкоди позивачу в користуванні спірним будинком шляхом їх виселення без надання іншого житла. Стягнуто також судові витрати.

Ухвалюючи рішення, суд послався на ст.116 ЖК України, оскільки відповідачі систематично руйнують і спсують будинок, використовують його не за призначенням, роблять неможливим проживання для інших з ними в одному будинку, а заходи громадського впливу виявилися безрезулььтаттними.

Ухвалою Солом»янського районного суду м.Києва від 18.05.2015 року відхилена заява ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про перегляд вище зазначенного заочного рішення /а.с.115-116/.

В апеляційних скаргах ОСОБА_3, ОСОБА_1, який діє за дорученням ОСОБА_2, просить скасувати рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 20 листопада 2014 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові ОСОБА_5.

Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, скаржники зазначили, що позивачка тривалий час не користується будинком, а відповідач ОСОБА_2 проживає в цьому будинку з народження і був зареєстрованим в цьому будинку його покійним батьком, якому належав цей будинок на праві власності. При цьому зазначили, що він не заперечує право власності позивача на спірний будинок.

Заслухавши доповідь по справі, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги належить задовольнити частково. Рішення належить змінити в частині підстав обгрунтування відмови у позові та застосувати інші підстави, а по суті рішення залишити без змін.

Як слідує з матеріалів справи і таке встановлено судом, сторони позивачка ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_2 є рідними сестрою та братом.

Спірний будинок АДРЕСА_1 побудований батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_2 належав їм на праві власності: батькові ОСОБА_8 - 4/9 частки, та матері ОСОБА_9 - 2/9 частки.

Інші 3/9 частки спірного будинку належить іншій сім»ї, як співвласникам будинку.

Після укладення шлюбу позивачка ОСОБА_5 переїхала проживати до свого чоловіка за іншою адресою, а у спірному будинку залишились проживати батьки сторін, батько ОСОБА_8, мати ОСОБА_9 та відповідач ОСОБА_2.

Встановлено, що батьки сторін ОСОБА_5 та ОСОБА_2 свої частки у праві власності на спірний будинок заповіли доньці - позивачці ОСОБА_5, що підтверджується нотаріально посвідченими свідоцтвами про право власності на ім»я позивачки.

Так, відповідно до заповіту батька, позивачка успадкувала 4/9 спірного будинку, згідно свідоцтва посвідченого Дев»ятою Київською державною нотаріальною конторою від 17.08.2001 року за реєстровим №4-3877, та відповідно до заповіту матері, згідно свідоцтва посвідченого Дев»ятою Київською державною нотаріальною конторою від 31.10.2008 року за реєстровим №4-2620 позивачка успадкувала 2/9 частки спірного будинку /а.с.5,6/.

Отже, позивачка ОСОБА_5 є власником 6/9 часток спірного будинку АДРЕСА_1.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 разом з іншими відповідачами:дружиною ОСОБА_3 та повнолітніми синами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 чинять перешкоди позивачці користуватись своїм власним майном, вона звернулась з цим позовом до суду.

Задовольняючи позов, та зобов»язуючи відповідачів виселитись зі спірного будинку без надання іншого житла, суд першої інстанції керувався ст.116 ЖК України, та виходив з того, що позивачка зверталась до правоохоронних органів відносно вжиття правових заходів до відповідача ОСОБА_2 з приводу того, що він псує житло та створює неможливі умови проживання у спірному будинку іншим його користувачам.

Між тим, колегія суддів вважає таку підставу для задоволення позову помилковою, оскільки відповідач ОСОБА_2 не притягався до адміністративної чи іншої правової відповідальності за порушення правил співіснування у спірному житлі, а також до нього не застосовувались заходи адміністративного, громадського чи іншого впливу, що є обов»язковою умовою для застосування ст.116 ЖК України.

Між тим, колегія суддів вважає, що рішення по суті спору ухвалене правильно, але позов підлягає задоволенню з інших підстав.

Так, встановлено, що право користування спірним будинком у відповідачів виникло на підставі того, що вони були поселені у цей будинок та на відповідній правовій основі користувались цим будинком як члени сім»ї власників цього будинку - ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які померли, відповідно, у 1998 та в 2001 роках, заповівши будинок своїй доньці - позивачці ОСОБА_5.

Відповідно до ч. 1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використувавати помешкання для свого власного проживання, проживання членів своєї сім»ї, інших осіб.

Згідно положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статею 156 ЖК України передбачено, що члени сім»ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власнком будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок корисування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також ст.405 ЦК України.

Отже, аналіз вище зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім»ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на цей будинок у особи, членами сім»ї якого вони є, а із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім»ї.

Зазначене свідчить, що право користування будинком є похідним від права власності, а тому при зміні власника житлового будинку члени сім»ї попереднього власника будинку повинні отримати певний дозвіл у нового власника на право користування цим житлом.

Оскільки, таким чином, відповідачі не є членами сім»ї нового власника спірного будинку позивачки ОСОБА_5 і при цьому, остання не надавала своєї згоди відповідачам на користування спірним будинком, відповідачі підлягають виселенню без надання іншого житла.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційних скарг. Рішення належить змінити в частині обґрунтування судового рішення, а по суті рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст.307,308,314 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, який діє за дорученням ОСОБА_2, та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Змінити в частині обгрунтування рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 20 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та виселення без надання іншого житла, а в решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді