Ухвала

іменем україни

09 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Коротуна В.М., Маляренка А.В.,

Парінової І.К., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» в особі філії публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» Ужгородське регіональне управління до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 04 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 01 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, обґрунтовуючи вимоги тим, що 17 листопада 2007 року між банком та відповідачем укладено договір № 6/11-2006, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 10 990 доларів США зі сплатою 9,5 % річних за користування кредитом терміном до 06 листопада 2012 року. У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 01 листопада 2013 року виникла заборгованість у розмірі 63 236 доларів 05 центів США, що еквівалентно 505 445 грн 78 коп., яку позивач просив стягнути на його користь з ОСОБА_3

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 04 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 01 серпня 2014 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитом у розмірі 67 799 грн 82 коп., відсотки за користування кредитними коштами - 28 269 грн 30 коп., комісію - 17 340 грн 26 коп. та частину суми нарахованої пені - 196 018 грн 20 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону рішення судів попередніх інстанцій у повній мірі не відповідають.

Судами встановлено, що 17 листопада 2006 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 укладено договір № 6/11-2006, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 10 990 доларів США зі сплатою 9,5 % річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення кредиту 16 листопада 2012 року.

Останній платіж ОСОБА_3 здійснив 23 липня 2012 року.

Згідно з розрахунком, наданим ПАТ «КБ «Надра» станом на 01 листопада 2013 року, заборгованість за кредитним договором становить 63 236 доларів 05 центів США, що еквівалентно 505 445 грн 78 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 8 482 доларів 40 центів США, що еквівалентно 67 799 грн 82 коп., заборгованості за відсотками - 3 536 доларів 76 центів США, що еквівалентно 28 269 грн 30 коп., комісії - 2 169 доларів 43 центи США, що еквівалентно 17 340 грн 26 коп., та пені за порушення строку сплати платежу - 49 047 доларів 47 центів США, що еквівалентно 392 036 грн 40 коп.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_3 належним чином не виконував свої обов'язки за кредитним договором, у зв'язку з чим виникла заборгованість перед кредитором, що є підставою для стягнення заборгованості на користь банку з боржника. При цьому доводи відповідача про застосування позовної давності за кожним з платежів окремо суди визнали необґрунтованими, дійшовши висновку, що початок перебігу позовної давності пов'язується зі строком дії договору.

Проте повністю погодитися з таким висновком судів не можна з огляду на таке.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2014_09_02/pravo1/T030435.html?pravo=1>, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України, згідно з ч. 2 якої, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Так, відповідно до п. 3.3.2 кредитного договору позичальник вносить черговий мінімальний платіж, визначений у п. 3.3.1 цього договору, щомісячно до 10 (десятого) числа поточного місяця.

Відповідно до ст. 256 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843297/ed_2014_02_11/pravo1/T030435.html?pravo=1> позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843302/ed_2014_02_11/pravo1/T030435.html?pravo=1>).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843302/ed_2014_02_11/pravo1/T030435.html?pravo=1>).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. -ст. 252255 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843292/ed_2014_02_11/pravo1/T030435.html?pravo=1>.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843302/ed_2014_02_11/pravo1/T030435.html?pravo=1>).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року в справі № 6-116цс13, яка в силу вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України (зі змінами та доповненнями) має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій у порушення вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України на вказане уваги не звернули, не сприяли всебічному та повному з'ясуванню обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, в достатньому обсязі не дослідили умови кредитного договору щодо зобов'язань позичальника щомісячно до 10 числа кожного наступного місяця строку кредитування здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту, та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також щодо відповідальності за порушення графіка повернення кредиту та процентів за користування ним.

Таким чином, суди попередніх інстанцій у порушення вимог ст. ст. 1, 10 ЦПК України повному та всебічному розгляду справи не сприяли, не з'ясували дійсний розмір кредитної заборгованості, не надали відповідної правової оцінки доказам на підтвердження заборгованості відповідача.

Ураховуючи те, що суди не взяли до уваги норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановили фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2014_01_28/pravo1/T041618.html?pravo=1> ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 04 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 01 серпня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: В.М. Коротун

А.В. Маляренко

І.К. Парінова

О.В. Попович