Справа № 242/3274/15-ц
Провадження № 2-з/242/41/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року м. Селидове

Селидівский міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Хацько Н.О., при секретарі Дуровій Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Селидове цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій вона просить витребувати з нотаріальної контори данні про те, хто саме прийняв спадщину після смерті її матері ОСОБА_2, померлої 25.06.2011 року, чи було складено заповіт, чи немає заборони на відчуження і тому подібне, а також до рішення даного позову по суті накласти заборону на видачу документів на квартиру.

Суд дослідивши обґрунтування заяви про забезпечення позову, вважає, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 151 ЦПК України передбачає, що в заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини у зв'язку з яким потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, із обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які приймають участь у справі, може прийняти міри по забезпеченню позову. Забезпечення позову можливе у разі існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до ч. 4 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що заявником ОСОБА_1 12.08.2015 року до Селидівського міського суду Донецької області подано позовну заяву до Селидівської територіальної громади про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Вважаю, що підстав для задоволення заяви про забезпечення позову немає, оскільки заявником не надано жодного документу чи іншого доказу в підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Крім того, в клопотання про накладення заборони на видачу документів на квартиру не конкретизовано, на видачу яких саме документів необхідно накласти заборону та саме яким органом вони будуть видаватися.

Крім того, слід зазначити, що статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 р. відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до частини 4 статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до абз. 3 ч. 4 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Щодо прохання ОСОБА_3 витребувати з нотаріальної контори данні про те, хто саме прийняв спадщину після смерті її матері ОСОБА_2, померлої 25.06.2011 року, чи було складено заповіт, чи немає заборони на відчуження і тому подібне, суд вважає їх також необґрунтованими, оскільки вищевказаны вимоги мають бути заявлені в порядку забезпечення доказів, передбаченого ст. 133-135 ЦПК України, оскільки не відносяться до видів забезпечення позову.

За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 41 Конституції України, 321 ЦК України, ст. ст. 151, 153 ЦПК України, постановами Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом п'яти днів з дня її проголошення, у разі, якщо ухвалу було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, то апеляційна скарга подається в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя