Справа № 521/793/15-ц
№ 2/521/2034/15
26 березня 2015 року
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Тополевої Ю.В.,
за участю секретаря - Борисової Ю.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання майна особистою власністю,
Позивач звернулася до суду з позовною заявою, уточнивши яку просила визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2, зареєстрований 20.06.1998 року на Одеській універсальній товарній біржі «Вітязь» за № 98-625 М, а також визнати зазначену квартиру її особистою власністю.
У судове засідання позивач та її представник не з'явилися, однак представник позивача подала заяву, в якій просила розглядати справу за їхньої відсутності та надала згоду на заочний розгляд справи.
Відповідачі у судові засідання не з'являлися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи за їхньої відсутності не подали.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди представника позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Вивчивши письмові докази у справі, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги належить задовольнити, зважаючи на такі обставини.
Як встановлено в судовому засіданні, 15.07.1995 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, зареєстрований Відділом РАГС Київського райвиконкому м. Одеси, актовий запис № 610.
Зазначений договір купівлі-продажу квартири відповідно до вимог, передбачених ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», був зареєстрований на Одеській універсальній товарній біржі «Вітязь» в «Журналі реєстрації договорів за об'єктами нерухомості», за № 98-625 М від 20.06.1998 року.
19.12.2001 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу в матеріалах справи.
Задовольняючи позовні вимоги про визнання дійсним зазначеного договору купівлі-продажу від 20.06.1998 року, суд виходить з наступного. Оскільки спірні відносини між сторонами виникли у 1998 році, то враховуючи положення п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до них належить застосувати положення ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення.
Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).
Разом з тим, ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року, яка була чинна станом на 20.06.1998 року, тобто на дату укладення договору, передбачала, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Суд наголошує на тому, що до часу набрання чинності ЦК України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації.
Судом встановлено, що позивач проживає у спірній квартирі по теперішній час. З огляду на те, що сторонами договору було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, покупець повністю виконала умови договору, сплативши відповідачам обумовлену вартість квартири, проте відповідачі ухилилися від нотаріального оформлення угоди, суд застосовує правову конструкцію ст. 47 ЦК УРСР для визнання факту дійсності договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дійсним договору купівлі-продажу є законними та обґрунтованими.
Що стосується позовних вимог про визнання квартири особистою власністю позивача, то суд дійшов до наступних висновків. Оскільки квартира за адресою: АДРЕСА_2, була придбана позивачем у 1998 році, то її правовий режим має визначатися відповідно до норм чинного на той час Кодексу про шлюб та сім'ю України.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КпШС майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них.
Відповідно до абзацу 2 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.06.1973 року № 6 зі змінами «Про деякі питання, що виникли в судовій практиці по застосуванню Кодексу про шлюб та сім'ю України», майно, яке належало подружжю до укладення шлюбу, а також одержане ними під час шлюбу в дар або в порядку спадкування, є власністю кожного з них. Тому, якщо за рахунок зазначеного майна ким-небудь із подружжя дроблення вкладення для придбання спільного майна, то ці вкладення мають враховуватися при визначенні часток подружжя у спільній сумісній власності.
Оскільки зазначену квартиру було придбано під час шлюбу, але повністю за кошти, отримані позивачем від продажу належної їй та її батькові квартири, про що свідчить співставлення ціни за кожним з договорів та незначний проміжок часу між їх укладанням, то відповідно суд вважає, що квартира за адресою: АДРЕСА_2, є власністю ОСОБА_1 і не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.
Таким чином, позов у цій частині також підлягає задоволенню.
Керуючись п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст. ст. 47, 227 ЦК УРСР, ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 28 КпШС, ст.ст. 10, 11, 60, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання майна особистою власністю - задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, укладений 20 червня 1998 на Одеській універсальній товарній біржі «Вітязь» за № 98-625 М, між ОСОБА_1 та, з іншого боку, ОСОБА_3, ОСОБА_4.
Визнати квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, особистою приватною власністю ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси, яка подається протягом 10 днів з дня його проголошення, а особою, яка не була присутня в судовому засіданні, з дня отримання копії заочного рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя : Ю.В. Тополева