Провадження № 2/225/1381/2015
Справа № 225/3428/15-ц
Головуючий у справі: Челюбєєв Є.В.
РІШЕННЯ

іменем України

23 липня 2015 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Челюбєєва Є.В.,

при секретарі Черниковій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2015 року до суду звернувся позивач з позовом до ОСОБА_2, в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 39588 грн. 76 коп.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № DOR0AU1010R029 від 31.07.2006 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 41435 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом, із кінцевим терміном повернення до 31.07.2015 року. Відповідно до умов договору ОСОБА_2 повинен був щомісяця, починаючи з місяця отримання кредиту, частково погашати суму зобов'язання згідно графіку погашення кредиту. Відповідно до цього Банк нарахував заборгованість за кредитом у сумі 5744 грн. 11 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 7299 грн. 07 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом у сумі 2278 грн. 98 коп., пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитом у сумі 24266 грн. 60 коп.

Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує.

Належно повідомлений через засоби масової інформації - газету "Донбас неділя" від 13.07.2015р. відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не надавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України.

Так, відповідно до договору № DOR0AU1010R029 від 31.07.2006 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 (а.с. 9-10), він отримав кредит у сумі 41435 грн., із зобов'язанням сплати відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення до 31.07.2015 року. Однак, в порушення умов договору ОСОБА_2 не сплачував суми кредиту, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість.

З огляду на це суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 1054, 1049 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до умов надання кредиту фізичним особам при порушенні позичальником будь - якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п. 2.2.2, 2.2.3 даних умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% (п. 4.1.) від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочки платежу (а.с. 10).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, видав позичальнику грошові кошти, проте у порушення умов договору відповідачем порушено умови погашення кредиту та процентів за користування кредитом внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом у сумі 39588 грн. 76 коп.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № DOR0AU1010R029 від 31.07.2006 року, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанком" та ОСОБА_2 станом на 19.05.2015 року утворилась заборгованість на загальну суму 39588 грн. 76 коп., з них 5744 грн. 11 коп. - заборгованість за кредитом, 7299 грн. 07 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2278 грн. 98 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 24266 грн. 60 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитом (а.с. 2; 6-8).

Разом з тим, в рішенні Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року по справі №7-рп/2013 піддано конституційно-правовому аналізу правовідносин зі сплати пені що виникають між фізичними особами - споживачами та банками і іншими фінансовими установами у правовідносинах споживчого кредитування в якому зокрема робиться висновок про те, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Конституційний Суд України вважає, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту.

Цей висновок узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 9 квітня 1985 року N 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року N 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).

У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.

Таким чином, з врахуванням вищевказаних обставин, до визначеного банком розміру неустойки в частині пені підлягає застосуванню ч. 3 ст. 551 ЦК України, оскільки нарахований банком розмір пені значно перевищує заборгованість за кредитом у розмірі 5744,11 грн., тому розмір пені підлягає зменшенню до 5744 грн. 11 коп. Такий розмір неустойки відповідає вимогам закону і засадам розумності та справедливості.

Приймаючи до уваги, що відповідач в порушення умов кредитного договору кредит позивачу не повернув та не сплачує відсотки за його користування, суд приходить до висновку, що позивач обґрунтовано звернувся до суду з вимогами про повернення заборгованості по кредитному договору у вигляді заборгованості, відсотків, пені.

Таким чином, суд вражає позовні вимоги частково доведеними, тому підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 10 60, 212, 224 ЦПК України, ст. ст. 610, 611, 625, 1054 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Донецька, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 21066 (двадцять одна тисяча шістдесят шість) грн. 27 коп., з яких 5744 грн. 11 коп. заборгованість за кредитом, 7299 грн. 07 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2278 грн. 98 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом, 5744 грн. 11 коп. пені, а також понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 210 (двісті десять) грн. 66 коп. та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 84 (вісімдесят чотири) грн. 75 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто Дзержинським міським судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції або Дзержинським міським судом за наслідками розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд на протязі десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: