АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Чупікової В. В.

суддів: Одинака О.О., Перепелюк І.Б.

за участю секретаря: Окармус О.М.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 6 липня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що вона з 1996 року по 2006 рік перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого 29.04.1997 року народився син ОСОБА_3 Син ОСОБА_3 з 1 вересня 2014 року навчається в на денному відділенні Буковинського Державного Фінансового Університету, проживає разом із нею, на її утриманні ще одна малолітня дитина.

Відповідач ОСОБА_2 має постійне місце роботи в зональному відділі військової служби правопорядку в м.Вінниця.

Посилаючись на вказані обставини, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 25% від його заробітку (доходу) щомісячно на період навчання.

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 6

липня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1, на утримання

№22ц-1166/2015 рік Головуючий у 1 інстанції Пташник А.М.

Категорія 48/50 Доповідач Чупікова В.В.

повнолітнього сина, який продовжує навчання ОСОБА_3, у розмірі 1/6 від його заробітку щомісячно, починаючи стягнення з 27.04.2015 року до закінчення ОСОБА_3 навчання в Буковинському Державному Фінансовому Університеті, але не більше як до досягнення ним 23 років.

Допущено негайне виконання рішення суду в межах платежів за один місяць.

Вирішено питання відносно розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції змінити та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, починаючи з 27.04.2015 року і до припинення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Посилалася на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального права.

В запереченні на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суд першої інстанції залишити без змін. Посилається на те, що має на утриманні неповнолітнього сина, дружину, яка не працює, не забезпечений житлом та винаймає квартиру, вступив на навчання до Національного університету оборони України ім. І. Черняховського, що в свою чергу потребує додаткових витрат для проведення повноцінного навчання.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала з підстав, викладених в ній та пояснила, що працює офіс менеджером, отримує заробітну плату 1500 грн. в місяць, витрачає на дорогу та харчування сина, який навчається 1200 грн. щомісяця, має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, на яку отримує аліменти 300-400 грн. щомісяця.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення зміні з наступних підстав.

Згідно зі ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

По справі встановлено, що ОСОБА_1- С.А.Є повнолітнім сином сторін у даній справі(а.с.4,7).

Згідно довідки Буковинського Державного Фінансового Університету №222 від 21 квітня 2015 року ОСОБА_1-С.А., навчається на першому курсі денної форми навчання, група №КН-12, термін навчання з 1.09.2014 року по 30.06.2018 року (а.с.8).

ОСОБА_1-С.А. не отримує стипендію у звязку із низьким прохідним балом(а. с.84).

Згідно з вимогами ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, як то: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

По справі встановлено, що відповідач ОСОБА_2 на момент ухвалення рішення суду мав постійне місце роботи займає посаду військовослужбовця у Вінницькому зональному відділі військової служби правопорядку в м. Вінниця та отримує щомісячно грошове забезпечення, отримав дохід з січня 2015 року по липень 2015 року включно 42989,20 грн. (а .с. 79,82).

Відповідач ОСОБА_2 одружений, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.33-35).

Суд першої інстанції прийшов до правильного про задоволення позовних вимог щодо стягнення на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина, який навчається.

Проте, визначаючи розмір щомісячного стягнення у вигляді 1/6 частини доходу (заробітку), суд першої інстанції виходив з того, що на утриманні відповідача перебувають неповнолітня дитина, непрацездатна дружина та виходив з часткового визнання позову. Такий висновок суду першої інстанції не відповідає встановленим обставинам справи та порушує норми матеріального права, що відповідно до п.п.2,4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для зміни рішення.

Так, ч. 3 ст. 75 СК України визначено, що непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом 1,11 чи 111 групи.

Дружина відповідача ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.33), у справі не встановлено обставин щодо її інвалідності.

Враховуючи матеріальне становище відповідача, наявність на утриманні у нього ще одного неповнолітнього сина, його вступ на навчання до Національного університету оборони України ім. І. Черняховського (а.с.81), колегія суддів приходить до висновку, що розмір стягуваних аліментів з нього на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1-С. підлягає збільшенню з 1/6 частки до 1/5 частки заробітку(доходу) щомісячно.

Колегія суддів вважає, що позивачка належними та допустимими доказами не довела, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, в розмірі 1/ 4 частини заробітку(доходу) щомісячно.

Доводи апелянта щодо розміру аліментів не менше 30% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку не ґрунтуються на нормах закону, оскільки відповідно до ч.2 ст.182 СК України такий мінімальний розмір аліментів визначений на утримання дитини тобто особи, яка не досягла повноліття.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 6 липня 2015 року підлягає зміні шляхом збільшення розміру стягуваних аліментів з ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1-С. А. з 1/6 частки до 1/5 частки заробітку(доходу) щомісячно.

Керуючись ст. ст.209, 218, 307, 309 ЦПК України, судова колегія,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 6 липня 2015 року змінити, збільшивши розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6 з 1/6 частки до 1/5 частки заробітку (доходу) щомісячно.

В решті рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 6 липня 2015 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: