АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №756/782/15-ц Головуючий у 1 інстанції Шумейко О.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Волошиної В.М., Шкоріної О.І., при секретарях Басюк Ю.В., Юрченко А.С.,

за участю позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

третьої особи ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та вселення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16.06.2015 позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені: позбавлено ОСОБА_4 права користування квартирою АДРЕСА_1, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 243,60грн судового збору; у задоволені зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 07.12.2006 квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в рівних долях. ОСОБА_4 як особа без родинних стосунків зареєстрована у вказаній квартирі з 29.11.2012.

Враховуючи, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було досягнуто домовленості щодо припинення права останньої користуватися спірною квартирою, а також що відповідач виїхала з квартири, забрала свої особисті речі, до житлових органів та органів міліції із заявами з приводу перешкод у користуванні квартирою не зверталася, а також виходячи з того, що достовірно встановити час, з якого відповідач припинила проживати у спірній квартирі, не представилось можливим, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 та відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_4

В апеляційні скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16.06.2015 та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_3 відмовити, а її зустрічні позовні вимоги задовольнити. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 та її представник просили задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній доводів, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 просили відхилити апеляційну скаргу та залишити без змін законне і обгрунтоване рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення - скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є усунення перешкод у здійсненні ОСОБА_3 та його матір'ю ОСОБА_6 права власності на спірну квартиру шляхом позбавлення права користування нею ОСОБА_4, а також право ОСОБА_4 на користування чужим майном - квартирою АДРЕСА_1, яка на праві власності в рівних частках належить ОСОБА_3 і ОСОБА_6 і в якій ОСОБА_4 зареєстрована як особа без родинних стосунків.

Встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрована у спірному жилому приміщенні 29.11.2012 з дотриманням установленого законом порядку, і цього факту сторони не заперечують.

Право користування чужим майном (сервітут) відповідно до ст.ст.401,402 ЦК України може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Оскільки ОСОБА_4 зареєстрована у спірній квартирі за згодою обох співвласників, є підстави вважати, що її право користування цією квартирою встановлений договором сторін. Даних про те, що сервітут встановлено на певний строк, суду не надано і сторони на дану обставину не посилаються.

На передбачені ст.406 ЦК України підстави припинення сервітуту ОСОБА_4 позивач і третя особа не посилаються. В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_6 зазначили, що з червня 2013 року ОСОБА_4 у їх квартирі не проживає без поважних причин, а тому на підставі ч.2 ст.405 ЦК України має бути позбавлена права користування нею.

Стаття 405 ЦК України регламентує рівні права членів сім'ї власника житла користуватись ним та визначає обставини, за яких член сім'ї власника житла таке право користування втрачає - це (1)відсутність члена сім'ї (2)без поважних причин (3)понад один рік. Саме зазначені обставини є предметом доказування у даній справі.

Правильним є висновок суду першої інстанції про недоведеність факту про те, з якого часу ОСОБА_4 припинила проживати у спірній квартирі. Доводи ОСОБА_3 про те, що вона не проживає у квартирі з червня 2013 року, не знайшли свого підтвердження, адже самі по собі пояснення позивача та третьої особи про вказану обставину не дають підстав уважати встановленим факт непроживання ОСОБА_4 у спірній квартирі саме з червня 2013 року, адже сама вона цей факт заперечує, а інших доказів у передбаченому ст.ст.10,60,137 ЦПК України порядку позивач та третя особа суду не надали.

Пояснення допитаних судом першої інстанції свідків позивача також не дають підстав уважати встановленим цей факт, адже свідок ОСОБА_7 пояснив, що про обставини справи знає зі слів ОСОБА_3, а свідок ОСОБА_9 як сусідка не бачила ОСОБА_4 за місцем реєстрації з середини 2013 року. Враховуючи пояснення свідків ОСОБА_4 про те, що вона не проживає у квартирі ОСОБА_3 з листопада 2014 року, які фактично суперечать поясненням свідків позивача, та відсутність інших доказів на підтвердження факту непроживання ОСОБА_4 у спірній квартирі саме з червня 2013 року, - правильним є висновок суду першої інстанції щодо недоведеності факту непроживання ОСОБА_4 у спірній квартирі з червня 2013 року.

Крім того, правове значення для вирішення спору у даній справі має поважність причин непроживання відповідача у спірній квартирі (самого факту непроживання відповідач не заперечує). В обгрунтування своїх вимог ОСОБА_3 посилався на те, що ОСОБА_4 сама пішла з квартири, забравши свої речі, а ОСОБА_4 пояснює, що ОСОБА_3 вигнав її. Належних і допустимих доказів як на підтвердження доводів позивача, так і на їх спростування відповідачем, суду у передбаченому ст.ст.10,60,137 ЦПК України порядку не надано. Отже, законних підстав уважати, що ОСОБА_4 без поважних причин не проживає у спірній квартирі, у суду немає.

Висновок суду першої інстанції про те, що сторони досягли домовленості про припинення права ОСОБА_4 користуватися спірною квартирою, не підтверджений належними і допустимими доказами, яких матеріали справи не містять і на які відсутні посилання у рішенні суду першої інстанції, а сторони з цього питання також дають суперечливі взаємовиключні пояснення - не відповідає обставинам справи.

За таких обставин у суду першої інстанції не було законних підстав для задоволення позову ОСОБА_3 про позбавлення ОСОБА_4 права користування спірним жилим приміщенням на підставі ч.2 ст.405 ЦК України за недоведеністю позовних вимог.

Оскільки підстав для позбавлення ОСОБА_4 права користування жилим приміщенням немає, а її зустрічні позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення залежать від наявності такого права користування - підстав для відмови у позові ОСОБА_4 немає.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.303,309,313,316 ЦПК України, колегія

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити. Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням задовольнити та вселити ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О.Антоненко

Судді В.М.Волошина

О.І.Шкоріна