АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Борисової О.В., Желепи О.В.

при секретарі Кутц А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ МВС України в м. Києві, про відшкодування шкоди, заподіяної бездіяльністю органа досудового слідства, -

ВСТАНОВИЛА:

Справа № 761/5257/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8826/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Притула Н.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
В лютому 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися з позовом до ГУ МВС України в м. Києві.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 травня 2015 року позовну заяву в частині вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 залишено без розгляду. Вказана ухвала не оскаржувала та набрала законної сили.

В позовній заяві в частині своїх вимог ОСОБА_1 просив відшкодувати йому майнову шкоду, заподіяну бездіяльністю відповідача під час досудового розслідування кримінального провадження №00001617 від 21.12.2012 року за рахунок Державного бюджету України, на підставі ст.1176 ЦК України та ст. 130 КПК України в сумі 119 115,00 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що він є потерпілим у вказаному кримінальному провадженні. Оскільки кримінальне провадження розпочато 21.12.2012 року та станом на 09.02.2015 року воно не завершено, не передано до суду та нікому не висунуто підозру, то, на думку позивача, матеріальну шкоду йому нанесено бездіяльністю слідчого.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 травня 2015 року у позові ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи,які суд вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи і порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог. В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказував, що суд першої інстанції, розглядаючи справу, не повідомляв повістками позивачів, чим грубо порушив їхні права на змагальність в судовому розгляді.

Також суд порушив порядок залучення до участі у справі третьої особи, оскільки не прийняв від відповідача заяви, а задовольнив усне клопотання. Крім того, на думку апелянта, суд першої інстанції незаконно не призначив у справі попереднє судове засідання, чим грубо порушив норми цивільного процесуального законодавства, що вплинуло на прийняття законного та обґрунтованого рішення. Також апелянт наголошує на тому, що судом були пропущені строки розгляду справи, передбачені ст. 157 ЦПК України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце апеляційного розгляду, тому розгляд справи за апеляційною скаргою на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України проведено за його відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка Д.Р., пояснення апелянта, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом встановлено, що СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві провадить досудове розслідування в кримінальному провадженні за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.219, ч.1 ст.365, ч.2 ст.191, ч.4 ст.190, ч.5 ст.191 КК України, яке внесено до єдиного реєстру досудових розслідувань за №00001617 від 21.12.2012 року.

Позивач ОСОБА_1 являється потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, згідно довідки виданої начальником СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_7 (а.с.11)

Вважаючи, що досудове розслідування навмисно затягується, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погоджується і колегія суддів, керувався вимогами ст. 1176 ЦК України та Закону України «Про відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури та суду» та виходив з того, що дії слідчого не визнавалися неправомірними, а тому не має законних підстав для задоволення позову, оскільки відшкодування шкоди повинно здійснюватися особою, яка завдала цю шкоду. Крім того, позивач звернувся з позовом в межах кримінального провадження та, у випадку обґрунтованості вимог, матиме право на відшкодування шкоди особою, яка буде визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів приймає до уваги наступне.

Згідно з вимогами ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відшкодування шкоди завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює досудове розслідування регулюється статтею 1176 ЦК України, та Законом України «Про відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури та суду».

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Матеріали справи не містять жодних доказів того, що рішення, дії чи бездіяльність працівників СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві, які провадять досудове розслідування у кримінальному провадженні №00001617 від 21.12.2012 року, в якому позивач являється потерпілою особою, визнавалися неправомірними та, в результаті цього було заподіяно шкоду позивачеві.

Затягування розслідування кримінального провадження, яке на думку позивача має місце, може бути оскаржено в суді в порядку статті 303 КПК України, якою визначено перелік рішень, дії та бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування та визначено право на оскарження.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції незаконно не призначив у справі попереднє судове засідання, чим грубо порушив норми цивільного процесуального законодавства, що вплинуло на прийняття законного та обґрунтованого рішення, оскільки відповідно до вимог ч.7 ст.130 ЦПК України, попереднє судове засідання не є обов'язковим. Питання про необхідність його проведення вирішується суддею під час відкриття провадження у справі.

Колегія суддів бере до уваги доводи апеляційної скарги, про те, що позивач не повідомлявся належним чином про розгляд справи судом першої інстанції, про порушення порядку залучення до участі у справі третьої особи та те, що судом були пропущені строки розгляду справи, передбачені ст. 157 ЦПК України, але це не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст.308 ЦПК України,не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч.3 ст.309 ЦПК України, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Як встановлено колегією суддів, суд першої інстанції правильно вирішив справу та прийняв правильне по суті і справедливе рішення.

Крім того, судова колегія враховує ту обставину, що позивач був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи іншим учасником процесу (а.с.30). Також, підтвердженням того, що позивачеві було відомо про розгляд справи є його клопотання, подане до суду 13 березня 2015 року, в якому він просить суд здійснювати розгляд справи без його присутності. (а.с. 34)

Враховуючи викладене, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 травня 2015 року колегія суддів вважає таким, що ухвалене з додержанням вимог закону. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді