АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Пікуль А.А., Побірченко Т.І.

при секретарі: Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 червня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Правекс-Банк» про визнання рішення Голови Правління банку від 17 листопада 2014 року №224 незаконним, поновлення на посаді та допущення до фактичного виконання робіт,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/9606/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Матійчук Г.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 02 червня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Правекс-Банк» (далі - ПАТ «КБ «Правекс-Банк») про визнання рішення Голови Правління банку від 17 листопада 2014 року №224 незаконним, поновлення на посаді та допущення до фактичного виконання робіт.

Не погодившись із таким рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі. На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність зміни істотних умов праці. Так, згідно з п. 1.2. рішення Голови Правління банку від 17 листопада 2014 року №224 було реорганізовано службу охорони праці відділу фізичної безпеки та охорони праці департаменту загальних послуг головного операційного управління у службу охорони праці відділу фізичної безпеки, перевезення валютних цінностей та інкасації коштів головного операційного управління банку. Отже, фактично відбулася заміна найменування посади, що також було підтверджено самим відповідачем. Оновлена структура охоплює всю структуру банку та містить лише одну штатну одиницю керівника служби охорони праці. При цьому, 09 грудня 2014 року ПАТ «КБ «Правекс-Банк» було видано наказ, відповідно до якого керівником служби охорони праці відділу фізичної безпеки, перевезення валютних цінностей та інкасації коштів головного операційного управління банку призначено ОСОБА_4 Таким чином, відповідачем порушено її право на продовження роботи на новоутвореній посаді та право на залишення на роботі. Проте, суд не надав жодної оцінки вказаним доводам, чим допустив неповне з'ясування обставин справи, та не застосував до спірних відносин положення ч. 3 ст. 32 КЗпП України, яка підлягала застосуванню в даному випадку. Також, вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що вимоги були заявлені з пропуском строку, встановленого ст. 233 КЗпП України, оскільки такий строк слід обраховувати не з моменту ухвалення оскаржуваного рішення Голови Правління банку, а з моменту отримання нею листа з банку від 20 лютого 2015 року №06-02/767, згідно якого їй було повідомлено, що зміни в організаційній структурі, що відбулися в 2014 році, не торкнулися її посади.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з наведених у ній підстав.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах ПАТ «КБ «Правекс-Банк» заперечували проти апеляційної скарги, вважала, що спір судом вирішений правильно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 з 01 листопада 2010 року працює в ПАТ «КБ «Правекс-Банк».

01 жовтня 2012 року відповідно до наказу №5324-к від 28 вересня 2012 року ОСОБА_1 було переведено на посаду керівника служби охорони праці відділу фізичної безпеки та охорони праці департаменту загальних послуг головного операційного управління (а.с.7-17).

Рішенням Голови правління банку від 07.06.2012 позивачу з 01.06.2012 було встановлено посадовий оклад в розмірі 9 736 грн.

17 листопада 2014 року Головою правління ПАТ «КБ «Правекс-Банк» було прийнято рішення №224 «Про доведення до відома оновлених версій організаційної структури ПАТ «КБ «Правекс-Банк» (а.с.18-22).

Згідно з п. 1.2. вказаного рішення було реорганізовано службу охорони праці відділу фізичної безпеки та охорони праці департаменту загальних послуг головного операційного управління у службу охорони праці відділу фізичної безпеки, перевезення валютних цінностей та інкасації коштів головного операційного управління банку.

Наказом №3671-к від 09 грудня 2014 року керівником служби охорони праці відділу фізичної безпеки, перевезення валютних цінностей та інкасації коштів головного операційного управління банку призначено ОСОБА_4

З 18.05.2015 позивач перебуває на лікарняному у зв'язку з вагітністю та пологами.

06 травня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати неправомірною бездіяльність ПАТ КБ «Правекс-Банк» в частині не повідомлення її про істотну зміну умов праці відповідно до вимог, визначених КЗпП України, із запропонуванням продовжити роботу в нових умовах; визнати незаконним та скасувати рішення Голови Правління Банку №224 «Про доведення до відома оновлених версій Організаційної структури ПАТ КБ «Правекс-Банк» від 17 листопада 2014 року. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що на посаду керівника новоствореної служби мала бути переведена вона. На її звернення ПАТ КБ «Правекс-Банк» надало відповідь, в якій було зазначено, що зміни в організаційній структурі не торкнулися посади позивача та змін істотних умов праці не спричинили. Однак, вона не може в повному обсязі виконувати свої посадові обов'язки, оскільки їх виконує ОСОБА_4 Видача відповідачем наказу про призначення керівником служби охорони праці відділу фізичної безпеки, перевезення валютних цінностей та інкасації коштів головного операційного управління ОСОБА_4 порушило її переважне право на залишення на роботі на посаді керівника зазначеної служби.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 64 ГК України підприємству надано право самостійно визначати свою організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників і штатний розпис.

Відповідно до положень ст. 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я.

У зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у постанові №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», суд повинен з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Разом з тим, ОСОБА_1 не було доведено, що при утворенні служби охорони перевезення валютних цінностей та інкасації коштів головного операційного управління банку відбулася зміна для неї істотних умов праці.

Напроти, в ході судового розгляду було встановлено, що зміни організаційної структури відповідача не вплинули на роботу позивача, посада, режим роботи, посадовий оклад, обсяг посадових обов'язків залишилися незмінними. Тобто, змін істотних умов праці, перелік яких визначено ст.32 КЗпП України, не відбулося.

Як зазначив представник ПАТ КБ «Правекс-Банк», посада, яку займає позивачка, не була скорочена відповідачем. На сьогодні вона наявна в штатному розписі і, позивачка до уходу на лікарняний у зв'язку з вагітністю та пологами, своєчасно та в повному обсязі отримувала належну їй заробітну плату. Крім того, в зазначений період проводила вступні інструктажі працівників, що передбачено її посадовими обов'язками. Зазначених обставин в ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 не заперечувала.

На підтвердження наведених заперечень представником ПАТ КБ «Правекс-Банк» було надано витяг зі штатного розпису банку станом на 02 лютого 2015 року, згідно з якого у штатному розписі банку наявні дві посади: керівника служби охорони праці відділу фізичної безпеки та охорони праці департаменту загальних послуг головного операційного управління та керівника служби охорони праці відділу фізичної безпеки, перевезення валютних цінностей та інкасації коштів головного операційного управління банку, а також довідку про нарахування позивачці заробітної плати за період з 01 червня 2014 року по 31 травня 2015 року (а.с.36-37).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції положень ч. 3 ст. 32 КЗпП України є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що їй, позивачу, не була запропонована посада керівника новоутвореної служби відхиляється колегією суддів, оскільки, як зазначив представник відповідача дана посада не могла бути запропонована ОСОБА_1 у зв'язку з тим, що посадовий оклад за даною посадою згідно штатного розпису майже вдвічі менший, ніж у позивача.

Також, суд першої інстанції правильно зауважив про те, що вимоги ОСОБА_1 були заявлені з пропуском строку, встановленого ст. 233 КЗпП України, установивши, що про існування рішення Голови Правління Банку №224 «Про доведення до відома оновлених версій організаційної структури ПАТ КБ «Правекс-Банк» від 17 листопада 2014 року вона була обізнана 15 січня 2015 року, а з даним позовом до суду звернулася лише 06 травня 2015 року. При цьому, колегія суддів відхиляє як помилкові доводи скарги ОСОБА_1 про те, що строк на звернення до суду, визначений ст. 233 КЗпП України, слід обраховувати з моменту отримання нею листа з банку від 20 лютого 2015 року №06-02/767, згідно якого їй було повідомлено, що зміни в організаційній структурі, що відбулися в 2014 році, не торкнулися її посади, оскільки право на звернення до суду виникає у особи з моменту, коли вона дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав. Тому, суд правильно обраховував такий строк з моменту, коли позивачці стало відомо про існування рішення Голови Правління Банку №224 від 17 листопада 2014 року, яке вона оспорює.

Всі викладені у апеляційній скарзі обставини проаналізовані судом у сукупності з іншими доказами по справі, висновки суду є повністю мотивованими і підстав для сумніву у їх обґрунтованості не вбачається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А. Пікуль

Т.І.Побірченко